Постанова
Іменем  України                                              
 
22 лютого 2023 року
м. Київ
 
справа № 404/7949/19
провадження № 61-7254 св 22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., 
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,  
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 2021 року у складі судді Варакіної Н. Б. 
та постанову Кропивницького апеляційного суду від 28 червня 2022 року 
у складі колегії суддів: Голованя А. М., Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,             в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просила суд: 
- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 
та ОСОБА_2 автомобілі марки: ВАЗ-211040, 2009 року випуску, 
Skoda Oktavia А5, 2006 року випуску, Skoda Oktavia А5 Elegance, 2007 року випуску; 
- у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути 
з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію за 1/2 частку в спільному майні подружжя автомобілів: ВАЗ-211040, 2009 року випуску, Skoda Oktavia А5, 2006 року випуску та Skoda Oktavia А5 Elegance, 2007 року випуску.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 21 серпня 2004 року вона та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 січня 2015 року (справа № 404/10569/14-ц). Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
За час перебування у зареєстрованому шлюбі ними було набуто у спільну сумісну власність транспортні засоби: ВАЗ-211040, 2009 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , Skoda Oktavia А5, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 та Skoda Oktavia А5 Elegance, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 .
За їх спільною згодою вищевказане рухоме майно зареєстровано 
на чоловіка, тобто на відповідача, проте воно є спільною сумісною власністю подружжя на підставі статті 60 СК України та статті 368 
ЦК України, а тому підлягає розподілу. 
Згодом, вона дізналася, що ОСОБА_2 без її згоди відчужив автомобіль марки Skoda Oktavia Classic, 2006 року випуску, чим порушив її права, 
як співвласника. 
Крім того, позивач указувала, що відповідно до частини другої статті 364 
ЦК України надає згоду на отримання грошової компенсації за належну 
їй 1/2 частину спірного майна.
У досудовому порядку питання про поділ майна не вирішувалося.
З урахуванням наведеного, посилаючись на відповідні норми СК України та ЦК України, ОСОБА_1 просила суд її позов задовольнити. 
 
Короткий зміст ухвалених судових рішень 
 
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 
2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано 
за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки Skoda Oktavia А5 Elegance, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_3 , припинивши право власності ОСОБА_1 на нього. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки Skoda Oktavia А5 Elegance, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_3 
у розмірі 96 685,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки ВАЗ 211040, 2009 року випуску 
в розмірі 41 210,00 грн та грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки Skoda Oktavia А5, 2006 року випуску в розмірі 
102 285,00 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за час перебування сторін у шлюбі й за спільні кошти ними було придбано спірне рухоме майно, а тому воно є предметом спільної сумісної власності подружжя. Оскільки 
на час розгляду справи за відповідачем зареєстроване право власності 
на автомобіль марки Skoda Oktavia А5 Elegance, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , який залишається у його користуванні 
та підлягає поділу, суд першої інстанції уважає за необхідне припинити право власності ОСОБА_1 на цей автомобіль, присудивши 
їй компенсацію у розмірі 96 685,00 грн.
Також районний суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 
на користь ОСОБА_1 відповідної грошової компенсації вартості 
1/2 частини автомобілів марки: ВАЗ 211040, 2009 року випуску 
та Skoda Oktavia А5, 2006 року випуску, які вибули із володіння ОСОБА_2 22 листопада 2016 року та 13 листопада 2018 року, відповідно.
Суд першої інстанції застосував положення статей 60, 65, 68, 70 СК України, а також надані судам роз`яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 28 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 2021 року залишено без змін. 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції, вірно з`ясувавши фактичні обставини справи та надавши їм належну правову оцінку, керуючись презумпцією спільності права власності подружжя на майно, набуте ними за час шлюбу, дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_1 за його обґрунтованості 
та доведеності. 
Відхиляючи доводи ОСОБА_2 про пропуск позовної давності, як такі, 
що не заслуговують на увагу, суд апеляційної інстанції виходив із того, 
що трирічна позовна давність у спірних правовідносинах рахується не з часу розірвання шлюбу, а саме від дня коли особа довідалася про порушення свого права. Оскільки спірні автомобілі були відчужені відповідачем 
22 листопада 2016 року та 13 листопада 2018 року, відповідно, а з указаним позовом до суду позивач звернулася 01 листопада 2019 року, нею не було пропущено позовну давність. 
Також апеляційний суд указав на необґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо прийняття до розгляду заяви позивача про зміну предмету позову, подану з порушенням частини третьої статті 49 ЦПК України, так як суд першої інстанції в ухвалі від 06 листопада 2020 року навів належні мотиви її прийняття. 
Апеляційним судом застосовано відповідні норми СК України та ЦК України а також надані судам роз`яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі, поданій у липні 2022 року до Верховного Суду, 
ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення 
та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову 
ОСОБА_1 або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає те, що суди застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постановах Верховного Суду; не дослідили зібрані у справі докази, а також розглянули у порядку спрощеного позовного провадження справу, 
що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження. Крім цього, заявник указував на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування інших норм права у подібних правовідносинах (пункти 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Крім того, касаційна скарга подана на судові рішення у справі, яка в силу пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України є малозначною, 
проте вона містить посилання на випадки, передбачені підпунктом в) 
пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (справа має виняткове значення для заявника), за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 18 серпня 2022 року касаційну скаргу  ОСОБА_2  залишено без руху 
з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано заявникові надати документ, що підтверджує сплату судового збору 
у встановленому законом порядку та розмірі, або документ, який підтверджує звільнення від його сплати. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
У наданий судом строк ОСОБА_2 надіслав матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 19 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання 
 ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору. Продовжено заявнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 18 серпня 2022 року. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
У наданий судом строк ОСОБА_2 надіслав матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме звернувся до Верховного Суду 
з клопотанням про звільнення, зменшення або відстрочення, розстрочення судових витрат.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 17 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання 
ОСОБА_2 про звільнення, зменшення або відстрочення, розстрочення судових витрат. Продовжено заявнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 18 серпня 
2022 року. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
У наданий судом строк ОСОБА_2 надіслав матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме надав докази сплати судового збору 
у встановленому законом порядку та розмірі.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі, яка є малозначною, проте касаційна скарга містить посилання на те, що справа має виняткове значення для заявника (підпункт в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України). Витребувано цивільну справу № 404/7949/19 із Кіровського районного суду 
м. Кіровограда. Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 2021 року. Надіслано іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів. Роз`яснено право подати відзив на касаційну скаргу та надано строк для подання відзиву 
на касаційну скаргу.
У грудні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2023 року справу призначено 
до судового розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними 
у ній матеріалами.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій є незаконними, такими, що винесені 
з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, й не відповідають критеріям обґрунтованості 
та мотивованості судових рішень, а тому підлягають скасуванню. Вважає, що суди помилково віднесли дану справу до малозначних, оскільки загальна вартість спільного майна подружжя, яке підлягає поділу, перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
на день звернення до суду з позовом.
Суди не звернули увагу на те, що вимоги про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні можуть бути вирішені на підставі статті 365 ЦК України та лише за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, що ОСОБА_1 
не зробила. 
При цьому всупереч вимогам частини третьої статті 49 ЦПК України районний суд прийняв до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову.
Призначаючи судову-автотоварознавчу експертизу, районний суд 
не врахував його доводи та не надав їм належної правової оцінки, про те, що один із трьох об`єктів дослідження не відчужено, а саме автомобіль марки Skoda Oktavia А5 Elegance, 2007 року випуску, тому була можливість проведення експертного дослідження за наявним об`єктом із урахуванням його фізичного зносу, а не за середніми ринковими цінами. У зв`язку з цим уважає за необхідне призначити автотоварознавчу експертизу автомобіля марки Skoda Oktavia А5 Elegance, 2007 року випуску для визначення його дійсної вартості, що суттєво б вплинуло на ціну позову та зменшило суму коштів, які підлягають стягненню з нього.   
Зазначає, що судами не було враховано факт наявності спільної 
з позивачем заборгованості за кредитним договором № б/н, який був укладений 19 березня 2008 року між ним і публічним акціонерним товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - кредитний договір 
від 19 березня 2008 року) в інтересах сім`ї та їх спільні потреби, у тому числі для сплати коштів за спірні автомобілі. Зокрема, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 травня 2015 року, ухваленим уже після розірвання між ними шлюбу, позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» було задоволено, стягнуто з нього 
на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором 
у розмірі 35 920,81 грн, яку ним було сплачено самостійно. Вказане 
є підставою для зменшення частки позивача у спільному майні на 1/2 
від цієї суми, - 17 960, 09 грн. 
Посилаючись на положення частини другої статті 72 СК України та надані судам роз`яснення у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» про те, 
що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки, відповідач указує, що судами безпідставно не застосовано при розгляді справи позовну давність, оскільки позивачу було відомо, що ним під час перебування з нею у шлюбі відчужено транспортні засоби ВАЗ-211040, 2009 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та Skoda Oktavia А5, 2006 року випуску, номерний знак 
НОМЕР_2 .
Вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо достатності висновку експерта, яким встановлено середню ринкову вартість майна за наявної можливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості шляхом безпосереднього дослідження майна експертом, а також щодо скасування судових рішень у разі недотримання вимог статті 107 ЦПК України, якою визначено порядок направлення матеріалів на експертне дослідження. 
 
Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надійшов.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених 
частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга  ОСОБА_2 задоволенню не підлягає. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
21 серпня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду 
м. Кіровограда від 23 січня 2015 року у справі № 404/10569/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а. с. 6, т. 1). 
За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами було набуто 
у спільну сумісну власність наступне майно: 
- автомобіль марки ВАЗ-211040, 2009 року випуску, номерний знак 
НОМЕР_1 , дата реєстрації - 13 серпня 2009 року; 
- автомобіль марки Skoda Oktavia А5, 2006 року випуску, номерний знак 
НОМЕР_2 , дата реєстрації - 07 вересня 2006 року;
- автомобіль марки Skoda Oktavia А5 Elegance, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , дата реєстрації - 21 квітня 2007 року.
Право власності на вказані транспортні засоби було зареєстровано 
за ОСОБА_2 . 
У листі від 08 квітня 2020 року № 31/11-1077 на виконання вимог ухвали районного суду від 19 березня 2020 року Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ у Кіровоградській області повідомив, 
що згідно з Єдиним державним реєстром МВС за громадянином 
ОСОБА_2 станом на 06 квітня 2020 року зареєстровані транспортні засоби (а. с. 45-46, т.1):
- мотоцикл ММВЗ 311211, 1991 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , дата реєстрації - 20 листопада 1991 року;
- ЗАЗ 968М, 1991 року випуску, номерний знак НОМЕР_6 , дата реєстрації - 08 липня 2003 року;
- Skoda Oktavia А5 Elegance, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , дата реєстрації 21 квітня 2007 року.
Також за ОСОБА_2 були зареєстровані та в подальшому зняті з обліку для реалізації або перереєстровано на нового власника такі транспортні засоби:
- ВАЗ 21104 110 01, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , дата реєстрації - 22 листопада 2005 року, 22 вересня 2009 року знято з обліку для реалізації;
- Skoda Oktavia А5, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , дата реєстрації - 07 вересня 2006 року, 13 листопада 2018 року перереєстровано на нового власника;
- ВАЗ 211040, 2009 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 13 серпня 2009 року, 22 листопада 2016 року перереєстрований на нового власника.
Відповідно до листа від 14 серпня 2020 року № 31/11-614 Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Кіровоградській області повідомив, що за громадянином ОСОБА_2 транспортні засоби Skoda Oktavia Classic 5MT, 2006 року випуску, ВАЗ-21101 62 5МТ, 2006 року випуску, Skoda Oktavia TDi 90HP 5dr, 2013 року випуску 
у період з 2004 року і по теперішній час не реєструвались 
та не зареєстровані (а. с. 72, т. 1).
Згідно з листом від 16 липня 2021 року № 31/11-1749 Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Кіровоградській області повідомив, що за громадянином ОСОБА_2 зареєстровані та були зареєстровані транспортні засоби: ВАЗ 211040, номерний знак НОМЕР_1 , Skoda Oktavia А5 Elegance, номерний знак 
НОМЕР_3 , Skoda Oktavia А5, номерний знак НОМЕР_2 . Надати копії реєстраційно-облікових карток на вищезазначені транспортні засоби технічно неможливо (а. с. 174а-175, т. 1).
Відповідно до висновку експерта від 25 серпня 2021 року № СЕ-19/112-21/6286-АВ, складеного судовим експертом Кіровоградського НДЕКЦ Пильниковою Я. І., середня ринкова ціна на момент проведення експертизи транспортних засобів: ВАЗ 211040, 2009 року випуску становить 
82 420,00 грн, Skoda Oktavia А5 Elegance, 2007 року випуску - 193 370,00 грн, Skoda Oktavia А5, 2006 року випуску - 204 570,00 грн (а. с. 195-202, т. 1).
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, 
які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, 
частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного 
у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій відповідають. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд 
і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси 
у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон 
або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, 
яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги 
такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, 
який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один 
із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 
та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року 
у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України). 
Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, 
за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені 
з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.
При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся 
від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).
У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження 
чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя 
і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює 
як солідарні боржники. 
Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16.
Подібні висновки також викладені Верховним Судом України у постановах: від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13, від 14 вересня 2016 року 
у справі № 6-539цс16, з якою погодилася й Велика Палата Верховного Суду 
у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19). Тобто судова практика з указаного питання 
є сталою та сформованою. 
У постанові від 30 червня 2020 року від 30 червня 2020 року у справі 
№ 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) Велика Палата Верховного Суду, серед іншого вказала, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що, за своїм змістом, свідчить про їх солідарний характер, незважаючи на відсутність у законі вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають із правочинів, укладених в інтересах сім`ї. Для визначення, чи є боргові зобов`язання, набуті одним з подружжя, спільними та чи підлягатимуть вони врахуванню під час поділу майна, потрібно з`ясувати, чи укладено договір в інтересах сім`ї, а не у власних, а також чи використано одержане за договором 
в інтересах сім`ї. Якщо один з подружжя, уклавши відповідний правочин, отримує кошти чи інше майно, яке використовує в інтересах сім`ї, 
то в іншого виникає зобов`язання щодо повернення цих коштів. Однак якщо гроші одержано для власних потреб, таке боргове зобов`язання поділу 
не підлягає.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені 
в постановах Верховного Суду. 
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 
81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися 
на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, 
на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших 
обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги 
чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга 
статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному 
та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази 
не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність 
і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним 
у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що подружжям ОСОБА_5 за час перебування у шлюбі й за спільні кошти було придбано спірне нерухоме майно, а тому воно є предметом спільної сумісної власності подружжя. Оскільки автомобіль марки 
Skoda Oktavia А5 Elegance, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 залишається у користуванні ОСОБА_2 , суди вважали, що право власності ОСОБА_1 на цей автомобіль слід припинити та стягнути на користь позивачки компенсацію (96 685,00 грн). Також з ОСОБА_2 необхідно стягнути грошову компенсацію вартості 1/2 частини інших двох автомобілів, які вибули із його володіння. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.
У касаційній скарзі ОСОБА_2 указує на те, що судами не було враховано факт наявності спільної з позивачем заборгованості (35 920,81 грн) 
за кредитним договором від 19 березня 2008 року, укладений із його слів, 
в інтересах сім`ї та на їх спільні потреби, у тому числі для сплати коштів 
за спірні автомобілі, яка рішенням Кіровського районного суду 
м. Кіровограда від 07 травня 2015 року (справа № 404/9285/14-ц), ухваленим уже після розірвання між ними шлюбу (рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 січня 2015 року у справі 
№ 404/10569/14-ц), була стягнута з нього, та яка була погашена ним самостійно. Вказане, на його думку, є підставою для зменшення частки позивача у спільному майні на 1/2 від цієї суми (17 960, 09 грн). 
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 не надав належні, достатні та допустимі докази на їх підтвердження, що є його процесуальним обов`язком. 
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.
З рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 травня 
2015 року (справа № 404/9285/14-ц) убачається, що за умовами кредитного договору від 19 березня 2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. Відомостей про те, що кредит укладений в інтересах сім`ї, зокрема на придбання автомобіля, судове рішення не містить. ОСОБА_2 цих обставин не довів, відповідних позовних вимог не заявляв.   
Доводи відповідача про невнесення позивачем вартості її частки 
у спільному майні на депозитний рахунок суду, є безпідставними. 
У справі, яка переглядається, предметом позову є визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості належної їй частки у спільному майні. Позов пред`явлено на підставі статті 364 ЦК України. Вимог про припинення права спільної власності ОСОБА_1 на підставі статті 365 ЦК України, при якій слід внести кошти на депозит суду, позивачка не заявляла. 
У разі отримання компенсації право на частку у праві спільної власності припиняється у силу закону, а саме на підставі частини другої статті 364 
ЦК України, а тому відповідні доводи касаційної скарги є помилковими.
Крім цього, не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги щодо визначення вартості автомобіля марки Skoda Oktavia А5 Elegance, 2007 року випуску.
Стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки Skoda Oktavia А5 Elegance, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , у розмірі 96 685,00 грн, районний 
суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із, визначеної судовим експертом Кіровоградського НДЕКЦ Пильниковою Я. І. у висновку від 25 серпня 2021 року № СЕ-19/112-21/6286-АВ середньої ринкової ціни цього транспортного засобу, яка на момент проведення експертизи становила 193 370,00 грн. Не погоджуючись з указаним розміром компенсації, ОСОБА_2 свого висновку не надав, клопотань 
про призначення повторної експертизи не подавав. Тому відповідні доводи є необґрунтованими. 
Не заслуговують на увагу й доводи касаційної скарги про безпідставне прийняття судом першої інстанції до розгляду заяви позивача про зміну предмета позову та про застосування позовної давності до заявлених позивачем вимог. Указаним доводам апеляційним судом було надано належну правову оцінку, яка відповідає вимогам процесуального права, наведено мотиви їх відхилення.
Також необґрунтованими є посилання заявника про те, що суди помилково віднесли дану справу до малозначних. 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи 
у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів, зокрема, про поділ майна подружжя.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у вказаній справі, районний суд в ухвалі від 22 листопада 2019 року (а. с. 21, т. 1), урахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 274, частини першої статті 277 
та частини п`ятої статті 279 ЦПК України, дійшов висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Судом першої інстанції не встановлено обов`язкового розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. При цьому під час розгляду справи відповідач не надав своїх заперечень щодо розгляду справи 
в порядку спрощеного позовного провадження.
З урахуванням зазначеного, суди, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну оцінку доказам і доводам сторін у їх сукупності, дійшли правильного висновку по суті вирішення спору.
Судами під час розгляду справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права, як і не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідні доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з ухваленими судовими рішеннями, а тому відхиляються Верховним Судом. 
При цьому порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, оцінка доказів зроблена 
як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій.
Судові рішення є правильними по суті й законними, а тому не можуть бути скасованими з формальних підстав (частина друга статті 410 ЦПК України).
Отже, доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, в цілому 
є ідентичними аргументам, викладеним ним в апеляційній скарзі, їм уже надавалася оцінка судом, а тому вони не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - 
без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, 
на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, розподіл судових витрат Верховим Судом 
не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу   ОСОБА_3 залишити 
без задоволення. 
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 
2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 28 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                           Д. Д. Луспеник
Судді:                                                                                    І. А. Воробйова 
Б. І. Гулько
Г. В. Коломієць
Р. А. Лідовець