УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2023  року
м. Київ
справа № 565/1168/18
провадження № 51-160 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2020 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року,
встановив:
Вироком  Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ст. ст. 70, 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково. У задоволенні апеляційних скарг засудженого та його захисника відмовлено. Вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2020 року змінено. Визнано  винним ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому остаточне покарання, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. В решті вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2020 року залишено без зміни.
Захисник  ОСОБА_4 звернулася із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд рішень суду першої та апеляційної інстанцій щодо засудженого.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Наведене обґрунтування вимог захисником викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень      ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судом при винесенні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник, окрім іншого, зазначає про незаконність рішення суду апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, проте, належного обгрунтування цьому не наводить, оскільки не вказує, в чому саме воно полягало з огляду на положення ст. 413 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
При цьому у поданій касаційній скарзі захисник, оскаржуючи вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2020 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року, просить скасувати вирок                    Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2020 року та повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції, чим допускає протиріччя.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без                   руху  або  її  повернення  не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого                              ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                          ОСОБА_3