УХВАЛА

16 січня 2023 року 
м. Київ 
справа № 160/10192/21
адміністративне провадження № К/990/36929/22  
Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді   Мацедонська В.Е.,
перевіривши   касаційну скаргу    ОСОБА_1 
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року
у справі №160/10192/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа - Первинна професійна спілка «Правозахисники країни», про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Первинна професійна спілка «Правозахисники країни», в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 14 травня 2021 року №296 про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського взводу №2 роти батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 17 травня 2021 року №404 о/с про звільнення зі служби в поліції поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 ;
- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з 17 травня 2021 року;
- стягнути за рахунок державних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме з 17 травня 2021 року по день фактичного розрахунку;
- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на службі та виплати заробітної плати за один місяць.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2022 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 14 травня 2021 року №296 про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського взводу №2 роти батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 17 травня 2021 року №404 о/с про звільнення зі служби в поліції поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 .
Поновлено ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з 17 травня 2021 року.
Стягнуто за рахунок державних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме: з 17 травня 2021 року по дату винесення рішення судом.
Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення на службі та виплати заробітної плати за один місяць.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2022 року - скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції,  позивачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 08 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику.
26 грудня 2022 року касаційна скарга повторно надійшла до Верховного Суду.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим   статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -  КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені   КАС України   підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини 1   статті 328 КАС України   учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У тексті касаційної скарги скаржник посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, та зазначає, що підставою касаційного оскарження судового рішення у цій справі є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
В обгрунтування зазначено, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, не врахував висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 14 квітня 2020 року у справі № 815/6549/16 та не взяв до уваги те, що висновок службового розслідування було складено на підставі актів про невихід позивача на службу, на яку він виходив до моменту звільнення. 
Також у тексті касаційної скарги скаржник посилається на постанови Верховного Суду у справах №826/6944/17, №813/1183/16, №679/219/20, №400/1832/20, №911/3142/19, №910/177792/17.
При цьому, суд зазначає, що в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, необхідно указати конкретну норму права (пункт, частина, стаття), яка застосована судом без урахування висновку Верховного Суду.
Разом з тим, скаржником не зазначено норму права, яку застосовано судом апеляційної інстанції без урахування висновку Верховного Суду, а також не доведено подібності правовідносин у цій справі та у наведених справах.
Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом попередньої інстанції у цій справі норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
Посилаючись на неврахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, заявник не наводить обґрунтування, які б свідчили про подібність правовідносин у цій справі та у справах, у яких Верховним Судом були зроблені висновки.
Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеними наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Проаналізувавши доводи скаржника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у силу положень пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки у касаційній скарзі не зазначено норму права, яка застосована судом без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду.
При цьому, ухвалою Верховного Суду від 08 грудня 2022 року скаржнику надавались роз`яснення щодо заявленої ним підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України. Однак, вказані роз`яснення не були враховані позивачем.
Крім того, скаржник посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначивши, що суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
Разом з цим, відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Судом установлено, що скаржником не обґрунтовано, на підставі яких недопустимих в розумінні статті 74 КАС України, доказів суди попередніх інстанцій встановили обставини, що мають істотне значення для вирішення справи.
Таким чином, за встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено наявності підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
У решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені   статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
В контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08.02.2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обгрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:          
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі №160/10192/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа - Первинна професійна спілка «Правозахисники країни», про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.         
         
Суддя Верховного Суду                                                                                                                                                                                                                                 В. Е. Мацедонська