ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 р.	Справа № 585/2225/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Катунова В.В. ,
за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11.11.2021, головуючий суддя І інстанції: Євтюшенкова В.І., вул. Соборна, 12, м. Ромни, Роменський, Сумська, 42000, повний текст складено 19.11.21 року по справі № 585/2225/21
          за позовом              ОСОБА_1  
          до             Головного управління Національної поліції в Сумській області      
       третя особа              поліцейський Роменськог РВП ГУНП в Сумській області Грицина Андрій Анатолійович 
          про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 49781 від 24.07.2021 року. 
Вважає, що оскаржувана ним постанова та порядок розгляду справи відносно нього є незаконними та протиправними. Постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Роменський РВП (п.3 постанови) не передбачений положеннями чинного законодавства України та відомчих актів органів НП України. В постанові не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис, не вказано порядку сплати штрафу та порядку оскарження постанови. Крім того, було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме особа, що розглядала справу, не назвалась. Також цією особою було порушено ч.2 ст. 179 КУпАП (не оголошено, яка справа розглядається, хто притягується до адміністративної відповідальності, не роз`яснено права та обов`язки, не заслухано осіб, які брали участь у розгляді справи, не досліджено докази). Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, вказує про те, що його не було повідомлено про право не свідчити проти себе та право на отримання юридичної допомоги. Посилаючись на норми ч.2 ст. 77 КАС України вважає, що обов`язок щодо доказування його вини покладено на відповідача (а.с.2-6).
Рішенням  Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11.11.2021 року  було відмовлено у задоволенні позову. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що відповідачем не надано до суду першої інстанції жодного доказу, зокрема на підтвердження дотримання ним встановленого законом порядку винесення оскаржуваної постанови та наявності в діях апелянта складу адміністративного правопорушення. Суд першої інстанції встановивши факт наявності в діях апелянта складу правопорушення на підставі того, що позивач також не заперечував  та не доводить факт що не вчиняв даного правопорушення. Вважає, що перекладання судом першої інстанції обов`язку доводити свою невинуватість на позивача одночасно суперечить принципу презумпції невинуватості. Також зазначає, що встановлюючи відповідність порядку розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови відповідачем вимогам закону суд першої інстанції обмежився відомостями з оскаржуваної постанови. Разом з цим Верховний Суд неодноразово зазначав, що постанова про накладення адміністративного стягнення не може бути беззаперечним доказом у таких категоріях справ.
На підставі викладеного, просить скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11.11.2021, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст.229 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно постанови серії БАВ №497815 24.07.2021 о 10 год. 37 хв. в м. Ромни по вул. Полтавській ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ TF 69YP, реєстраційний номер НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, так як позбавлений права керування за рішенням суду, чим порушив п.2.1 «а» ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.
Постанова складена СРПП Роменського РВП ст. л-том поліції Грициною А.А. За вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП останнім по справі прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. В графі постанови «права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП мені роз`яснено» підпис особи, що притягується до адміністративної відповідальності, копія постанови вручена останньому (а.с.31).
Позивач не погоджується з указаною постановою та просить суд її скасувати.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованість та законність накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху,
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.
Вказані правові висновки наведено у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 415/123/17.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, колегія суддів зазначає, що особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, № 1306 (надалі також ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
В розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року, № 3353-XII.
А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).
Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Судом встановлено, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 317 та 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.
Як убачається з матеріалів справи, постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22.03.2021 року у справі № 585/645/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вказана постанова була залишена без змін  постановою Сумського апеляційного суду від 22.04.2021 р. Тобто постанова набрала законної сили 22.04.2021 року. 
Таким чином станом на 24.07..2021 ОСОБА_1 не мав права керування транспортними засобами.
Тобто за результатом розгляду справи, згідно з вимогами ст. 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектором установлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 49781 від 24.07.2021 року.
Позивачем не надано жодних доказів, що спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Колегія суддів зазначає, що зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280, 283 КУпАП.
Твердження позивача про те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП спростовується копією оскаржуваної постанови серії БАВ №497815 від 24.07.2021, з якої вбачається, що вона містить найменування посадової особи, яка винесла постанову (ІСРПП Роменського РВП ст. л-нт поліції Грицина А.А.), дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення, дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок оскарження постанови. В постанові містяться підписи особи, притягнутої до адміністративної відповідальності в графі «права за статтею ст. 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено», та в графі «копію постанови мною отримано». Запис про відмову від підпису або отримання копії постанови позивачем - відсутній. На звороті постанови маються письмово викладені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ст. 63 Конституції України, порядок сплати штрафу (а.с.31).
Колегія суддів також не приймає до уваги також доводи позивача щодо порушення процедури розгляду відповідачем справи, оскільки з оскаржуваної постанови вбачається  її дотримання.
Доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту нездійснення правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.
Відповідно, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування постанови серії БАВ №497815 від 24.07.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ОСОБА_1 обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було. Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог, передбачених ч. 3 ст. 2 КАС України.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11.11.2021 по справі № 585/2225/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	І.М. Ральченко    В.В. Катунов