П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/2052/22	
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Димерлія О.О.
суддів  Танасогло Т.М. ,  Крусяна А.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року у справі №420/2052/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:
27 січня 2022 року ОСОБА_1 (далі – позивач, скаржник) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив:
- визнати протиправним та скасувати висновок ГУ ДМС України в Одеській області від 29.12.2021 року щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС України в Одеській області №305 504 (о.с.) від 29.12.2021 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС України в Одеській області про скасування посвідок на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 18.10.2007 року та №900024336 від 04.11.2019 року, видані громадянину Грузії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ГУ ДМС України в Одеській області поновити дозвіл на імміграцію в України громадянину Грузії ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржуване рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідок на постійне проживання є протиправним, оскільки прийняте міграційною службою всупереч вимогам законодавства України, порушує права, свободи та законні інтереси ОСОБА_1 , у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Позивач вказує, що скасування дозволу на імміграцію вже було предметом розгляду у суді по справі №420/ 2297/19, відтак, при наявності рішення суду, яке набрало законної сили, відповідачем протиправно винесено тотожне рішення про скасування дозволу на імміграцію.
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 22 вересня 2022 року прийнято рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Ухвалюючи означене рішення та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи оскаржуване рішення  ГУ ДМС України в Одеській області діяло на виконання рішення РНБО України від 14.05.2021 року, уведеного в дію Указом Президента України від 21.05.2021 року №203/2021, яке є чинним та у відповідності до вимог ст.10 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» є обов`язковим для відповідача до виконання.
Відтак, суб`єкт владних повноважень мав обґрунтовані підстави для скасування громадянину Грузії ОСОБА_1 дозволу на імміграцію на підставі пункту 3 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію». 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом попередньої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що жодних дій, які могли б становити загрозу національній безпеці України та громадському порядку в Україні не вчиняв, а оскаржуване ним рішення міграційної служби не містить опису обставин, які вказують на порушення позивачем приписів статті 12 Закону України «Про імміграцію».
Окрім цього, позивач зазначає, що згідно до довідки МВС України серії ААА №0629377, ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Тобто, для того, щоб вважати особу такою, яка загрожує національній безпеці, вказана особа має бути притягнута до кримінальної відповідальності. Водночас, стосовно позивача відсутні будь-які рішення суду щодо притягнення до кримінальної відповідальності.
Насамкінець, скаржник зауважує, що відповідач не запрошував його під час розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію для надання пояснень, чим порушив вимоги пункту 23 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983 (далі - Порядок № 1983).
У відзиві на апеляційну скаргу представник ГУ ДМС України в Одеській області спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення суду та просить його залишити без змін.
В силу приписів пунктів 1,3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Зокрема, колегією суддів установлено, що 17.10.2007 року ОСОБА_1 отримав дозвіл на імміграцію в Україну на підставі приписів ст.4 Закону України «Про імміграцію».(т.1 а.с.113)
18.10.2007 року на підставі заяви позивача, останньому видано посвідку на постійне місце проживання на території України серії НОМЕР_1 .(т.1 а.с.114-115)
01.04.2019 року ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення №305 504 (о.с.) про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне місце проживання на території України серії НОМЕР_1 на підставі п.1,6 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію», п.64 Порядку №321.(т.1 а.с.134)
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 року по справі №420/2297/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДМС України в Одеській області за № 305 504 (о. с.) від 01.04.2019 року про скасування громадянину Грузії ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну. Зобов`язано ГУ ДМС України в Одеській області поновити громадянину Грузії ОСОБА_1 дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 18.10.2007 року.(т.1 а.с.152-162)
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 року апеляційну скаргу ГУ ДМС України в Одеській області - задоволено частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року у справі № 420/2297/19 в частині зобов`язання ГУ ДМС України в Одеській області поновити громадянину Грузії ОСОБА_1 дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 18.10.2007 року – скасовано.
Ухвалено в означеній частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено. 
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року у справі № 420/2297/19 - залишено без змін.
На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі №420/2297/19, 04.11.2019 року ГУ ДМС України в Одеській області видало громадянину Грузії ОСОБА_2 посвідку на постійне проживання № НОМЕР_2 .(т.1 а.с.210-211)
У подальшому, на адресу ГУ ДМС України в Одеській області надійшло подання Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України від 23.11.2021 року №14/3-21344 «Про скасування дозволу на імміграцію, посвідки на постійне проживання громадянину Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 )».(т.1 а.с.215-216)
29.12.2021 року начальником ГУ ДМС України в Одеській області затверджений Висновок щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_2 . (т.1 а.с.220-223)
29.12.2021 року, на підставі вище означеного Висновку, положень пункту 1,3 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію», Головним управлінням ДМС України в Одеській області прийнято рішення №305-504 (о.с), яким громадянину Грузії ОСОБА_2 скасовано дозвіл на імміграцію в Україну виданий 15.10.2007 року.
Окрім цього, на підставі вимог підпункту 1 пункту 64, підпункту 4 пункту 72 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Постановою КМУ від 25.04.2018 року за №321, міграційним органом скасовані посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 18.10.2007 року та № НОМЕР_2 від 04.11.2019 року.(т1 а.с.224)
Вважаючи рішення міграційного органу протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із відповідними вимогами.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про імміграцію» від 07 червня 2001 року № 2491-III (далі - Закон України №2491-III) імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання. 
Іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.
У відповідності із положеннями пункту 3 частини 1 статті 12 Закону України №2491-III дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983 затверджено Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі-Порядок №1983).
Вказаний порядок визначає процедуру провадження, серед іншого, за поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію.
Приписами пункту 21 Порядку №1983 визначено, що дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.
Згідно із пунктом 22 Порядку № 1983 для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
Відповідно до пункту 23 Положення № 1983 ДМС територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.
Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.
Отже, питання щодо скасування дозволу порушуються за наявності підстав для скасування дозволу на імміграцію відповідно до подання уповноваженого на це органу та протягом строку визначеного Порядком № 1983.
Механізм оформлення, виготовлення, видачі, скасування посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачений Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №321 (далі по тексту - Порядок № 321).
Згідно до приписів п.64 Порядку №321 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:
- скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію».
Відповідно до п.65 Порядку №321 рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.
Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається їм рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття (п.66 Порядку №321)
Згідно із пп.4 п.72 вищезазначеного Порядку оформлення, посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі скасування посвідки.
Предметом спору у справі, що розглядається, є рішення органу міграційної служби про скасування дозволу на імміграцію та посвідок на постійне проживання.
Як з`ясовано апеляційним судом, юридичною підставою для скасування рішення для надання дозволу на імміграцію в Україну відповідач зазначив, зокрема, положення пункту 3 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію», а саме дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні.
Фактичною підставою для скасування позивачу дозволу на імміграцію та посвідок на постійне проживання в Україні слугувала інформація, зазначена у поданні Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України від 23.11.2021 року №14/3-21344.(т.1 а.с.215-216)
Так, зазначене подання обґрунтовано тим, що Головним управлінням в рамках роботи за контррозвідувальною справою №5217, проводяться заходи з протидії та припинення діяльності особливо небезпечних угрупувань професійних злочинців та кримінальних авторитетів, «злодіїв у законі», ОЗУ насильницького спрямування, етнічних злочинних угрупувань, виявлення, попередження та припинення вчинення ними злочинів насильницького характеру, інших дій, які становлять загрозу національній безпеці України.
В даний час, ГУ БКОЗ СБ України, в рамках проведення вищевказаних заходів, отримало інформацію щодо перебування на території України громадянина Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії.
Відповідно до відомостей, отриманих у встановленому Законом порядку, ОСОБА_5 прибув до України з метою здійснення контролю за зонами впливу «вора в законі» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому заборонено в`їзд до України.
Згідно із наявними відомостями, ОСОБА_5 з метою поширення злочинного впливу вищевказаного «вора в законі», планує сприяти організації та здійсненню в Україні масових заворушень, замовних вбивств, вибухів, підпалів та інших дій, спрямованих на масове знищення людей, підбурювання сепаратистських настроїв, метою яких є дестабілізація суспільно-політичної ситуації в країні.
Також в поданні зазначено, що згідно із Указом Президента України №203/2021 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» щодо громадянина Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_7 ) введено персональні санкції, які передбачають скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання.
Враховуючи викладене, відповідно до положень пунктів 3, 4 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію», ГУ БКОЗ СБ України вважав за необхідне ініціювати процедуру прийняття міграційним органом рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання громадянину Грузії ОСОБА_3 .
Визначаючись щодо законності та обґрунтованості юридичної підстави, покладеної в основу спірного рішення міграційного органу про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідок на постійне проживання в Україні, а саме правомірності застосування відповідачем положення пункту 3 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію», суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Відповідно до положень частини 3 та 4 статті 10 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» прийняті Радою рішення вводяться в дію указами Президента України.
Рішення Ради національної безпеки і оборони України, введені в дію указами Президента України, є обов`язковими до виконання органами виконавчої влади.
Згідно до статті 1 Закону України «Про санкції», з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
Як з`ясовано судовою колегією та установлено судом першої інстанції, що Указом Президента України від 21.05.2021 року №203/2021 введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».(т.2 а.с.8-9)
Згідно до вказаного рішення, у відповідності до статті 5 Закону України «Про санкції» РНБО України вирішила підтримати внесені Кабінетом Міністрів України та Службою безпеки України пропозиції щодо застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) та застосувати персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до фізичних осіб згідно із додатком 1.(т.2 а.с.12-14)
Відповідно до додатку з переліком осіб, до яких застосовані вказані санкції, за №623 зазначений громадянин Грузії ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Грузії - позивач у даній справі.
Тринадцятим обмежувальним заходом, застосовним до позивача, є: інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом, а саме відмова в оформленні посвідки на тимчасове проживання, скасування посвідки на тимчасове проживання, відмова у наданні дозволу на імміграцію, скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання, відмова в продовженні строку перебування в Україні, відмова в задоволенні заяви про прийняття до громадянства України, примусове видворення за межі України.
Судова колегія наголошує, застосування персональних, спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів стосовно позивача на підставі Закону України «Про санкції», свідчить про те, що дії цієї особи створюють загрозу інтересам держави у забезпеченні національної безпеки, у тому числі безпеці людей, які проживають на її території.
Крім того, створення загрози вказаним вище інтересам убачається і з інформації, зазначеної у поданні Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України від 23.11.2021 року №14/3-21344.
Разом з цим, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду, представником позивача та/або самим позивачем не було зазначено доводів щодо інформації, встановленої Головним управлінням по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України.
Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що для того, щоб вважати особу такою, яка загрожує національній безпеці, вказана особа має бути притягнута до кримінальної відповідальності, оскільки підставою для скасування дозволу на імміграцію в Україну за приписами пункту 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію» №2491-III є саме дії іммігранта, які становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні. 
Зазначена норма не визначає такої умови для прийняття рішення про скасування відповідного дозволу, як доведення вини іммігранта у кримінальному чи адміністративному провадженні.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу необґрунтованості доводів позивача про те, що ОСОБА_8 , який був вказаний у відповідному додатку до рішення РНБО України, немає нічого спільного з ОСОБА_2 , тобто позивачем.
Наведені висновки з приводу того, що позивач і особа, зазначена під №623 у вказаному списку, є однією особою, спростовується таким.
Так, 05 жовтня 2021 року було прийнято рішення Ради національної безпеки і оборони України (введено в дію Указом Президента України від 05 жовтня 2021 року № 497/2021) "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)".
З аналізу додатку 6 до вказаного рішення убачається (п.9), що позиції 622 - 626 викладено в такій редакції: "623. ОСОБА_2 ( ОСОБА_7 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець Грузії, громадянин Грузії.(т.2 а.с.10-11)
Крім того, слід зазначити, що ні рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», ні рішення Ради національної безпеки і оборони України (введено в дію Указом Президента України від 05 жовтня 2021 року № 497/2021) "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" від 05 жовтня 2021 року, а також як і укази Президента України, якими вказані рішення введено в дію, в судовому порядку скасовані не були, а тому є чинними.
Надаючи оцінку доводам скаржника щодо порушення відповідачем положень п.23 Порядку №1983, колегія суддів виходить з такого.
Згідно із змістом вказаної норми Порядку за №1983 участь особи, відносно якої розглядається питання про скасування дозволу на імміграцію, не є обов`язковою. 
Натомість, Порядком №1983 установлено, що особа запрошується для надання пояснень у разі необхідності з`ясування обставин, які мають значення для вирішення питання про скасування дозволу на імміграцію.
Судова колегія апеляційного суду зазначає, що порушення встановленої законодавством процедури ухвалення рішення може бути підставою для скасування цього рішення, якщо допущене порушення вплинуло або могло вплинути на його правильність.
В даному випадку, відсутність запрошення позивача для надання пояснень щодо підстав скасування дозволу на імміграцію не спростовує висновків рішення ГУ ДМС України в Одеській області №305 504 (о.с.) від 29.12.2021 року та не вплинуло і не могло вплинути на його правильність.
Позивач не позбавлений можливості надавати пояснення та докази у даній справі під час її розгляду у судовому порядку.
Таким чином, під час судового перегляду оскаржуваного рішення позивач мав можливість надати докази на спростування обставин, зазначених у поданні Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України від 23.11.2021 року №14/3-21344, водночас, ОСОБА_1 таких доказів не надав.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення ГУ ДМС України в Одеській області №305 504 (о.с.) від 29.12.2021 року про скасування громадянину Грузії ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну та посвідок на постійне проживання прийнято з дотриманням положень Закону України «Про імміграцію» та Порядку № 1983.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи позивача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано усіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року у справі № 420/2052/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Танасогло Т.М.    Крусян А.В.