Постанова 
Іменем України
25 січня 2023 року
м. Київ
справа № 753/14098/20
провадження № 61-6598св22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,
учасники справи:
позивачка - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Пристоличної сільської ради,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Незвіський Дмитро Ярославович, на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року у складі судді Мицик Ю. С. та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2022 року у складі колегії суддів: Писаної Т. О., Приходька К. П., Журби С. О.,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну місця проживання дітей, відібрання дітей від батька та передачу матері.
06 грудня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Кшевецька І. В., надіслала до суду першої інстанції заяву про залишення позову без розгляду.
16 грудня 2021 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Незвіський Д. Я., надіслав заяву, в якій відповідач не заперечував проти залишення позову без розгляду.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Пристоличної сільської ради, про зміну місця проживання дітей, відібрання дітей від батька та передачу матері залишено без розгляду.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року скасувати, справу направити до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за встановленою законом підсудністю.
Постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2022 року ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивачка скористалася своїм процесуальним правом та подала заяву про залишення позову без розгляду. Надане позивачу право на подання такої заяви не залежить від думки інших учасників справи і суд не зобов`язаний при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотиви, у зв`язку з якими така заява подана.
Відповідач не навів обґрунтованих доводів, які б могли свідчити про порушення прав відповідача оскарженою ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників
У липні 2021 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Незвіський Д. Я., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати, справу передати до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.
Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду постановлена з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності). 
Суди не врахували, що адреса зареєстрованого місця проживання відповідача відноситься до територіальної юрисдикції Київського районного суду м. Донецька, проте територіальну підсудність справ, підсудних зазначеному суду, змінено на Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області. 
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2021 року справу передано за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, проте постановою Київського апеляційного суду від 12 липня 2021 року ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Дарницького районного суду міста Києва. 
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про передачу справи за встановленою територіальною підсудністю, суд апеляційної інстанції помилкового виходив з того, що довідка про взяття на облік відповідача як внутрішньо переміщеної особи підтверджує його зареєстроване місце перебування у м. Києві. Реєстрація відповідача як внутрішньо переміщеної особи та зазначення адреси місця фактичного проживання у м. Києві не змінило зареєстрованого місця проживання відповідача та не впливає на визначення територіальної підсудності.
Оскільки відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвала суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншому суду після її перегляду судом апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, тому відповідач оскаржує зазначену постанову суду апеляційної інстанції уже після залишення позову без розгляду.
Суд апеляційної інстанції у постанові від 21 червня 2022 року не навів жодного аргументу на спростування доводів позивача щодо порушення територіальної підсудності справи.
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на порушення норм процесуального права: частини першої статті 3, частини першої статті 27, статей 17, 28, 30 ЦПК України, частини першої статті 5, статті 6 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 21 липня 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Незвіський Д. Я., на підставі частини другої статті 389 ЦПК України.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, у тому числі ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Суди встановили, що ця справа перебувала у провадженні Дарницького районного суду міста Києва з серпня 2020 року.
У січні 2021 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Незвіський Д. Я. подав до суду клопотання про передачу справи на розгляд до Селидівського міського суду Донецької області (а. с. 95-97).
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2021 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Незвіського Д.Я. задоволено частково та передано справу на розгляд за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а. с. 106-109).
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2021 року (а. с. 136-138).
Постановою Київського апеляційного суду від 12 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції (а. с. 157-160).
06 грудня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Кшевецька І. В., подала заяву про залишення позову без розгляду (а. с. 182).
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Пристоличної сільської ради, про зміну місця проживання дітей, відібрання дітей від батька та передачу матері залишено без розгляду (а. с. 186-187).
Постановою Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року залишено без змін.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Закріплене за позивачем право на подання такої заяви є абсолютним. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.
Суд зобов`язаний залишити подану заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням (див. постанови Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18 (провадження № 61-2228св20), від 15 червня 2022 року у справі № 309/2147/19 (провадження № 61-12178св21).
З урахуванням наведеного суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність правових підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду, оскільки подати заяву про залишення позову без розгляду є правом позивача, який на власний розсуд розпоряджається своїми правами, таке право є абсолютним і не залежить від волі інших учасників процесу.
Водночас відповідач оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанції про залишення позову без розгляду з підстав порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності).
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції.
Згідно з частиною другої статті 411 ЦПК України судове рішення, ухвалене судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), не підлягає скасуванню, якщо учасник справи, який подав касаційну скаргу при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.
Постановою Київського апеляційного суду від 12 липня 2021 року ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2021 року, якою справу було передано на розгляд за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а. с. 157-160).
Ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 9 частини першої статті 353 ЦПК України.
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Отже, зазначена постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України), спір щодо правильності визначення підсудності справи вже вирішено.
Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач не надав належних доказів, що оскаржуваною ухвалою порушено його права та інтереси.
Позов у цій справи залишено без розгляду, суди попередніх інстанції не ухвалювали рішень щодо розгляду справи по суті, тому посилання заявника на порушення правил територіальної підсудності є безпідставними.
Також нормами ЦПК України не передбачено можливості оскарження в касаційному порядку постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої з процесуального питання (залишення позову без розгляду), з підстав порушення судами правил територіальної підсудності.
У рішенні від 18 січня 2001 року у справі «Chapman v. the United Kingdom» (Чепмен проти Сполученого Королівства) Європейський суд з прав людини наголосив, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.
Доводи касаційної скарги щодо порушення правил територіальної підсудності у цій справі зводяться до необхідності перегляду Верховним Судом постанови Київського апеляційного суду від 12 липня 2021 року, яка набрала законної сили та не підлягає оскарженню, що є порушенням принципу правової визначеності. 
Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2022 року у справі № 913/703/20.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З огляду на те, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Незвінський Дмитро Ярославович, залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             В. В. Яремко
 
                                                                                                                        А. С. Олійник
 
                                                                                                                        О. В. Ступак