ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7645/22 Справа № 205/518/2022 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року                                                                м. Дніпро
       Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Барильської А.П.,
суддів: Деркач Н.М.,Куценко Т.Р.

сторони:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «АРТА» 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «АРТА» на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 липня 2022 року, яке ухвалено суддею Мовчаном Д.В. у місті Дніпро, відомості про дату складання повного тексту рішення суду в матеріалах справи відсутні, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «АРТА» про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки,-
В С Т А Н О В И В:
       У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «АРТА» (далі — ТОВ «Юридична компанія «АРТА ) про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки мотивуючи його тим, що 30 серпня 2017 року вона була прийнята на посаду головного бухгалтера до ТОВ «Юридична компанія «АРТА».
       Вказувала, що в січні 2018 року подала заяву про звільнення, однак, відповідач відмовився визнати факт звільнення, тому постановою Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 205/8103/18 визнано розірваним з 07 березня 2018 року трудовий договір, укладений між позивачем та ТОВ «Юридична компанія «АРТА», на підставі ст. 38 КЗпП України та зобов`язано відповідача видати їй належним чином оформлену трудову книжку.
       Зазначала, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2022 року у справі № 205/8103/18 стягнуто з відповідача на користь позивача 2середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 08 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року.
       Посилаючись на те, що станом на день подання позовної заяви до суду належним чином оформлена трудова книжка так видана і не була, позивач просила суд стягнути із ТОВ «Юридична компанія «АРТА» на свою користь середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 01 листопада 2018 року по 14 січня 2022 року у розмірі 176 479, 26 грн. 
       Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Юридична компанія «АРТА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки у розмірі 35 000,00 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат. 
       Колегія суддів звертає увагу на те, що не погодившись з вказаним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 02 серпня 2022 року звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилалась на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. 
       Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2022 року змінено в частині розміру суми стягнення заборгованості середнього заробітку за час затримки у видачі трудової книжки, стягнутої з ТОВ «Юридична компанія «АРТА» на користь ОСОБА_1 , збільшивши її зі 35 000,00 грн. до 176 479,26 грн. за період з 01 листопада 2018 року по 14 січня 2022 року. 
       Змінено рішення суду в частині стягнення розміру судового збору з ТОВ «Юридична компанія «АРТА» на користь ОСОБА_1 , збільшивши цей розмір з 357,00 грн до 1 764,79 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат. 
       28 вересня 2022 року, за допомогою засобів поштового зв`язку, відповідач ТОВ «Юридична компанія «АРТА» звернулось з апеляційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2022 року.
       Скарга надійшла на адресу апеляційного суду та була зареєстрована 07 жовтня 2022 року. 
       В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Юридична компанія «АРТА», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки відмовити. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково задовольнив позов. Вказували, що 31 січня 2022 року позивачем було отримано дублікат трудової книжки а не оригінал, що по суті нормативно-правових актів не є тотожним один одному. Вказували, що позивач знала про порушення свого права щодо своєчасної видачі трудової книжки внаслідок її втрати. Звертали увагу на те, що дублікат трудової книжки видається виключно за заявою власника. Наголошували на тому, що позивач пропустила строк позовної давності та на те, що до виниклих правовідносин не можна застосовувати ст. 235 КзпП України, на якій ґрунтується правова позиція позивача. 
       Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст. 370 ЦПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.
       За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.
       27 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому звертала увагу на те, що оскаржуване відповідачем рішення вже було змінено постановою Дніпровського апеляційного суду. Вказувала, що всі мотиви та підстави апеляційної скарги є безпідставними, а тому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
       Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок.
       Згідно статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
       Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
       Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
       Статтею 48 КЗпП України визначено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів.
       Відповідно до пунктів 2.4., 2.5. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58 (далі – Інструкція), записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до пункту 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.
       Згідно з пунктом 4.1. Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10. цієї Інструкції.
       Пунктом 4.2. Інструкції визначено, що якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.
       Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом від 29 серпня 2017 року № 20-к позивач ОСОБА_1 була прийнята на посаду головного бухгалтера ТОВ «Юридична компанія «АРТА» з 30 серпня 2017 року.
       Постановою Верховного Суду від 14 липня 2021 року рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2020 року в частині вирішення вимог про визнання трудового договору розірваним, зобов`язання видати трудову книжку скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано розірваним з 07 березня 2018 року трудовий договір, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Юридична компанія «АРТА» , на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. Зобов`язано ТОВ «Юридична компанія «АРТА» видати ОСОБА_1 належним чином оформлену трудову книжку.
       Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 січня 2022 року по справі №205/8103/18 стягнуто із ТОВ «Юридична компанія «АРТА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 08 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року у розмірі 33 617,50 грн.
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходячи із принципу співмірності, вважав за можливе зменшивши розмір відшкодування середнього заробітку за час видачі трудової книжки, з 176 649, 26 грн. до 35 000,00 грн.
       Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України). 
       Колегія суддів звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції не погодився з таким висновком суду першої інстанції та постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року враховуючи, що ОСОБА_1 було звільнено з роботи 07 березня 2018 року, а трудову книжку отримано лише 31 січня 2022 року, середній заробіток за час вимушеного прогулу за весь час затримки видачі трудової книжки, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати, обчислено у розмірі 176 479, 26 грн. (6 378 годин х 27, 67 годин (середня заробітна плата за 1 годину) = 176 479,26 грн) і саме вказану суму апеляційний суд вважав правильною і такою, що підлягає стягненню із ТОВ “Юридична компанія “АРТА” на користь ОСОБА_1 . 
       Під час розгляду справи апеляційним судом було встановлено, що трудова книжка була видана позивачу лише 31 січня 2022 року.
       Тобто, дана справа переглядалась в апеляційному порядку за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 . Судом вірно встановлено фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме період затримки видачі трудової книжки та розмір середнього заробітку. 
       Доводи апеляційної скарги відповідача цих висновків не спростовують. 
        За результатом апеляційного перегляду справи оскаржуване рішення суду першої інстанції було змінено постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року, яка набрала законної сили оскільки відповідно до ч.1 ст.384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття
       Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 370 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.
       Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
       Апелянтом не наведено жодних підстав для скасування постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року. Такі підстави не були встановлені і колегією суддів.
       При цьому, постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року вирішено питання щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині наявності правових підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки і колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови Дніпровського апеляційного суду.
       Доводи апеляційної скарги про те, що 31 січня 2022 року позивачем було отримано дублікат трудової книжки а не оригінал, що по суті нормативно-правових актів не є тотожним один одному. Вказували, що позивач знала про порушення свого права щодо своєчасної видачі трудової книжки внаслідок її втрати, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не є підставою для відмови у позові.
       Доводи апеляційної скарги щодо того, що позивач пропустила строк позовної давності та що до виниклих правовідносин не можна застосовувати ст. 235 КзпП України, на якій ґрунтується правова позиція позивача, колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивачем строк позовної давності не пропущений зважаючи на те, що станом на 14.01.2022 року позивачем не отримана належним чином оформлена трудова книжка, яка видана 31.01.2022 року та до спірних правовідносин підлягає застосуванню зазначена норма закону. 
       За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ «Юридична компанія «АРТА» та скасування рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2022 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року.        
       Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.
       Жодних доводів, які б вказували на наявність підстав для скасування постанови апеляційного суду, винесеної по суті спору, та необхідність ухвалення нового рішення, апелянтом не наведено.
       Виходячи з викладеного,у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Юридична компанія «АРТА» слід відмовити.
       Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, суд,– 
ПОСТАНОВИВ: 
       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «АРТА» на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 липня 2022 року залишити без задоволення. 
       Рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 липня 2022 року залишити без змін в редакції постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року. 
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Повний текст постанови складений 22 грудня 2022 року.

Головуючий:                                                                        А.П. Барильська

Судді:                                                                                 Н.М. Деркач

                                                                        Т.Р. Куценко