КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
справа № 757/67713/21-ц
провадження № 22-ц/824/11743/2022
 
30 грудня  2022 року                                                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді - доповідача  Кирилюк Г. М.,
суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення штрафних санкцій за невиконання зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» - адвоката Корнілова Льва Олександровича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2022 року у складі судді Волкової С.Я.,
встановив:
 
19.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПАТ «СК «Універсальна»), в якому просив стягнути  з  відповідача  на  свою користь 21 181,66 грн, з яких:  13 204,22  грн - пеня за прострочення виплати страхового відшкодування; 1 651,70 грн - 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання; 6 325,74 грн - інфляційні нарахування на суму боргу.
Посилався на ті підстави, що 21.08.2014 повулиці 49 Херсонської Гвардійської дивізії у місті Херсоні мала місце дорожньо-транспортна пригода ( далі - ДТП) за участю транспортних засобів Mitsubishi Lancer, реєстраційний  номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 ,  та автомобіля  ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під його керуванням, внаслідок  чого належний йому автомобіль отримав механічні пошкодження.
Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 вересня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна» згідно полісу обов`язкового страхування серії АІ №2835830 від 20.08.2014.
Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 березня 2021 року (справа №668/13953/15-ц) з ПАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 стягнуто  страхове відшкодування у розмірі 9 399,31 грн, суму пені за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 31.10.2014 по 31.10.2015 у розмірі  4 520,80 грн, суму 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 281,97 грн, інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 4 690,25 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили 17.06.2021.
07.09.2021 здійснено страхове відшкодування за рішенням суду.  На картковий  рахунок  позивача надійшли  грошові кошти  в сумі 19 379,53 грн.
З огляду  на те, що  в строки,  визначені  Законом  України "Про  обов`язкове страхування  цивільно-правової відповідальності власників наземних  транспортних  засобів" страхове відшкодування  не  було  виплачене,  з  відповідача  підлягає  стягненню  пеня  за  кожен  день   прострочення   такої виплати  з  31.10.2015 по  06.09.2021 (2 138  днів) в сумі 13 204,22 грн, відповідно до наведеного  в позові розрахунку.    
Розрахунок  процентів за  користування   коштами проводиться  за  наступною  формулою: 9 399,31 грн х 3 х 2 138 днів :365:100 = 1 651,70 грн. 
 Сума боргу з урахуванням інфляційного  збільшення  боргу:   9 399,31 грн х 1,673 =15725,05 - 9 399,31 = 6 325,74 грн.
Рішенням  Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2022 року позов  задоволено. Стягнуто з ПАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 21 181,66 грн,  з яких:  13 204,22  грн  пені, 1 651,70 грн - 3 % річних, 6 325,74 грн інфляційних збитків. Стягнуто  з  відповідача на  користь  позивача  908  грн  судового  збору. 
30.09.2022 представник ПАТ «СК «Універсальна» - адвокат Корнілов Л.О. подав апеляційну  скаргу,  в якій  просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2022 року  та ухвалити нове судове рішення про  відмову в позові. Застосовувати  строки позовної  давності до  заяви  ОСОБА_1 . 
Свої доводи обґрунтовує тим, що 28.08.2021 ПАТ «СК «Універсальна» сплатила до ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування разом з судовим збором,  пенею за прострочення виплати страхового відшкодування, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційними нарахуваннями на суму боргу.
ПАТ «СК «Універсальна» заявило   про сплив позовної давності до заявлених  вимог,   що  у відповідності до  ч.4 ст.  267 ЦК  України є підставою  для  відмови в позові. Пеня  з 06.09.2020  по  06.09.2021  за  несвоєчасне  виконання  зобов`язання  складає  1 264,87 грн.  
У  листопаді  2022  року   представник позивача - адвокат Сініло   Т. В.  засобами електронної пошти подала відзив на апеляційну  скаргу, доводи якого не можуть бути враховані апеляційним судом, оскільки відзив не підписаний електронним цифровим підписом. 
Відповідно до положень частини 1 статті  369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Ухвалюючи рішення  про  задоволення  позову,  суд  першої  інстанції  виходив з того,  що   відповідачем  було  прострочено  виплату  страхового  відшкодування особі,  яка  має  право   на  отримання  такого  відшкодування, за період з  31.10.2015 по  06.09.2021.   Оскільки   за своєю  правовою природою   зобов`язання  щодо  виплати страхового  відшкодування   є  грошовим,  до спірних  правовідносин  підлягає  застосуванню   положення  ст. 625  ЦК  України та стягненню  3%  річних  від  простроченої  суми боргу  та 3%  річних.
Щодо заяви відповідача  про  застосування строку  позовної давності  суд  першої  інстанції виходив з того,  що внаслідок   невиконання   боржником  грошового  зобов`язання  у кредитора   виникає  право  на  отримання сум, передбачених   статтею 625  ЦК  України,  за  увесь час  прострочення, тобто  таке прострочення є триваючим правопорушенням,  то право  на  позов про стягнення   інфляційних  втрат і 3%  річних  виникає  за кожен  місяць  з моменту  порушення  грошового  зобов`язання  до  моменту його  усунення. 
Апеляційний суд  не  може погодитись з висновками суду  першої  інстанції  з огляду на таке. 
Судом встановлено,  що заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 березня 2021 року (справа №668/13953/15-ц) з ПАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 стягнуто 18 892,33 грн,  з яких:   у рахунок  відшкодування  матеріальної шкоди  - 9 399,31 грн;   пеня за прострочення виплати страхового відшкодування  -   4 520,80 грн (за  період  з  31.10.2014 до  31.10.2015);   3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання -281,97 грн; інфляційні нарахування на суму боргу - 4 690,25 грн.   У  решті позовних  вимог  відмовлено.   
Вказаним судовим рішенням встановлено  ту обставину, що  між  ПАТ "СК  "Універсальна" та ОСОБА_3 було  укладено поліс  обов`язкового  страхування  цивільно-правової відповідальності власників наземних  транспортних  засобів  №АІ/2846911  від 20.08.2014 року. У  встановленому законом  порядку  ОСОБА_1 звернувся  до  страховика з заявою про  виплату страхового  відшкодування. Листом    №2059/09-203 від 25.11.2014 року ПАТ «СК «Універсальна» повідомило, що враховуючи наявність встановлених фактів надання свідомо неправдивих відомостей, а також порушення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що призвели до неможливості встановлення факту, причин та обставин настання ДТП, у ПАТ «СК «Універсальна» відсутні правові підстави для визнання заявленого випадку страховим та виплати за ним страхового відшкодування.
Відповідно  до  копії виписки по  картці  позивача,  07.09.2021   на  його  рахунок  надішли грошові кошти  в сумі 19 379,53 грн (а.с.20).
Заперечуючи проти  вимог  позивача в даній  справі,  ПАТ «СК «Універсальна» посилалося   на ті підстави,  що  28.08.2021   воно  виконало  вищевказане  судове  рішення,   сплативши на  рахунок  ВДВС  Печерського  РУЮ  у м. Києві   19 379,53 грн. 
 Разом  з тим,  доказів  на підтвердження виплати  страхового  відшкодування   саме 28.08.2021   відповідачем  надано  не  було. 
Позивач просив стягнути  з  ПАТ "СК  Універсальна" пеню за   порушення  строків витрати  страхового  відшкодування  на  підставі пункту  36.5 ст.36 Закону  України " Про  обов`язкове  страхування  цивільно-правової відповідальності  власників наземних  транспортних  засобів" за період з  31.10.2015 по 06.09.2021 в сумі 13 204,22 грн, а також  на підставі ст. 625  ЦК  України 3%  за цей же період  в сумі 1 651,70  грн  та інфляційні втрати в сумі 6 325,74 грн. 
Колегія суддів  частково  приймає  аргументи,  які викладені  в апеляційній  скарзі,  з таких мотивів. 
Судом  встановлено  прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 9 399,31 грн тривалістю  2 138  днів, а саме  :  з  31.10.2015  до  06.09.2021 ( момент повного виконання грошового зобов`язання).
За  змістом положень частини 1 статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК).
Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення.
Разом із тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.
Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України , застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України ).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).
Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України.
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.
Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц.
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції  дійшов  помилкового  висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат і 3 % річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України на суму основного боргу, заявлено у межах строку позовної давності.
З огляду  на те, що  з  даними вимогами  позивач звернувся  19.12.2021, вимоги про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних  за період  з 31.10.2015 до  19.12.2018 заявлено  з пропуском строку позовної давності, про застосування  якої  просив відповідач. 
За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Неустойка за своєю правовою природою володіє акцесорним характером і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання.
Відповідно  до  ст. 36.5 Закону  України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції  дійшов  помилкового  висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення пені заявлено у межах строку позовної давності.
З огляду  на те, що  з  вимогою про стягнення  пені   позивач звернувся  19.12.2021, вимога про стягнення пені за період  з 31.10.2015 до  19.12.2020  заявлено  з пропуском строку позовної давності, про застосування  якої  просив відповідач. 
Суд першої  інстанції   наведеного  не  врахував  та  допустив неправильне застосування норм матеріального права в частині застосування інституту позовної давності.
З огляду на обставини справи, оцінивши наявні докази, керуючись вказаними нормами матеріального права, суд апеляційної  інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача: 
-  3% річних за період з 19.12.2018  по  06.09.2021   в сумі 767,14  грн (  9 399,31 грн х 3 х 993 дні :365 :100); 
-    інфляційних  втрат  в сумі 1 641,85 грн за цей же період, відповідно  до  такого  розрахунку: Індекс інфляції за весь період = (101.0 : 100) x (100.5 : 100) x (100.9 : 100) x (101.0 : 100) x (100.7 : 100) x (99.5 : 100) x (99.4 : 100) x (99.7 : 100) x (100.7 : 100) x (100.7 : 100) x (100.1 : 100) x (99.8 : 100) x (100.2 : 100) x (99.7 : 100) x (100.8 : 100) x (100.8 : 100) x (100.3 : 100) x (100.2 : 100) x (99.4 : 100) x (99.8 : 100) x (100.5 : 100) x (101.0 : 100) x (101.3 : 100) x (100.9 : 100) x (101.3 : 100) x (101.0 : 100) x (101.7 : 100) x (100.7 : 100) x (101.3 : 100) x (100.2 : 100) x (100.1 : 100) x (99.8 : 100) x (101.2 : 100) = 1.174678.  Інфляційне збільшення = 9399.31 x 1.174678 - 9399.31 = 1 641,85 грн; 
-  пені за період з  19.12.2020   по  06.09.2021  в сумі  939,37  грн : 
19.12.2020-21.01.2021  ставка НБУ  % 6  кількість  днів  34  пеня 105,06 грн; 
22.01.2021 -04.03.2021 ставка НБУ % 6   кількість  днів   42 пеня 129,78  грн; 
05.03.2021 -15.04.2021 ставка НБУ % 6,5   кількість  днів   42 пеня 140,60  грн; 
16.04.2021 -17.06.2021 ставка НБУ % 7,5   кількість  днів   63 пеня 243,34  грн; 
18.06.2021 -22.07.2021 ставка НБУ % 7,5   кількість  днів   35 пеня 135,19  грн; 
23.07.2021 -06.09.2021 ставка НБУ % 8   кількість  днів   45 пеня 185,40  грн.
За змістом пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК  України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення  або змінити рішення.
За наведених вище обставин, апеляційна  скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої  інстанції в частині суми  стягнення  відповідній  зміні. 
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З  урахуванням часткового задоволення позову ( 15,81 % ),  стягнута  судом першої  інстанції  сума судового  збору підлягає  зменшенню  з  908  грн  до  143,55 грн. 
3 ОСОБА_1 на  користь  ПАТ  "СК  "Універсальна" підлягають стягненню витрати  по  сплаті судового  збору за  подання  апеляційної скарги в сумі 1 146,67  грн (84,19%). 
Керуючись ст.  367,  374,  376, 381-384 ЦПК  України  суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» - адвоката Корнілова Льва Олександровича задовольнити частково.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2022 року змінити. 
Зменшити суму стягнення  з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»  на  користь  ОСОБА_1 з  21 181,66  грн  до суми      3 348,36  грн, з яких:  939,37  грн - пеня,  767,14  грн - 3%  річних; 1 641,85 грн - інфляційні  втрати,  а  суму  судового  збору   з 908 грн  до  143,55 грн. 
В решті позову  відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1   на користь  Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» судові  витрати  по  сплаті судового  збору за подання  апеляційної скарги   в  сумі 1 146,67  грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття,  оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків,  передбачених  п.2 ч.3 ст. 389  ЦПК  України.
 
Суддя-доповідач:                                                             Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                 І. М. Рейнарт                                
                                                                      
                                                                                          Т. А. Семенюк