Номер провадження: 22-ц/813/3781/23 
Справа № 495/2481/17
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Ігнатенко П. Я.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                 Ігнатенко П.Я.,
суддів:                                  Воронцової Л.П.
                               Полікарпової О.М.,
за участю секретаря                         Кузьміч Г.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 квітня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,-
в с т а н о в и в :
       Позивачка ОСОБА_2 , звернувшись у квітні 2017 року до суду із вказаним позовом, після уточнення і доповнення позовних вимог, посилаючись на те, що фактично прийняла спадщину, вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті рідної тітки ОСОБА_3 , прийняла на зберігання свідоцтво про смерть та інші документи тітки, сплачувала податки, що стосується нерухомого майна; просила встановити факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є тіткою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай), площею 5,5 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0103982, зареєстрованого 28 лютого 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 455 (а.с.1-2, 21-23).
       Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 квітня 2017 року позов задоволено. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме: факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно є рідною тіткою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Монаші Білгород-Дністровського району, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
       Встановлено факт прийняття ОСОБА_2 Спадкового майна, яке відкрилось після смерті рідної тітки — ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та складається з:земельної частки (пай) розміром 5,5 в умовних гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, котра перебувала у колективній власності КСГП “Маразліївське” с. Маразліївка Білгород-Дністровського району Одеської області, яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0103982 від 28.02.1997 року надану для ведення товарного сільськогосподарського господарства, належить ОСОБА_3 , зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №455.
       Визнано за ОСОБА_2 право власності на: земельну частку (пай) розміром 5,5 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, котра перебувала у колективній власності КСГП “Маразліївське”, с. Маразліївка, Білгород-Дністровського району Одеської області, яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0103982 від 28.02.1997 року надану для ведення товарного сільськогосподарського, належить ОСОБА_3 , зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 455 (а.с. 34-36).
       Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржено ОСОБА_1 , який не брав участі у справі. Скаржник просив взяти до уваги, що не звернувся у встановлений законом час до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вважав, що спадщину прийняв фактично, оскільки проживав разом із ОСОБА_3 , вів з нею спільне господарство з 1998 року по день її смерті за адресою: АДРЕСА_2 та вступив в управління спадковим майном. Скаржник вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази прийняття позивачкою спадщини після ОСОБА_3 та те, що ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею. Просить рішення скасувати.
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
       В ході апеляційного розгляду Маразліївською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області повідомлено про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , направлено на адресу суду свідоцтво про її смерть та повідомлено про оформлення за заповітом спадкових прав після смерті ОСОБА_2 її донькою ОСОБА_4 . Вказана особа не з`явилась до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про її залучення до участі у справі в якості правонаступника після ОСОБА_2 .
       Скаржник ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснив, що не був залучений до участі у справі та вважає, що його права порушуються оскарженим рішенням. Зазначив, що він є сином позивачки ОСОБА_2 , після смерті матері спадщину прийняла її донька — сестра скаржника — ОСОБА_4 , яка не має бажання оформлювати земельну ділянку, передану у власність спадкодавця ОСОБА_2 на підставі даного рішення суду. Вважає, що насправді саме він проживав із своєю двоюрідною бабусею ОСОБА_3 з 1998 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 та саме він, має право спадкування після її смерті, як спадкоємець четвертої черги. Просить рішення суду скасувати та передати йому спірну земельну ділянку.
       Представник Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.
       Згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка до суду апеляційної інстанції не перешкоджає судовому розгляду.
       В ході апеляційного перегляду справи встановлено наявність підстав для закриття апеляційного провадження з огляду на наступне.
       З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).
       Згідно довідки виконкому Маразліївської сільської ради від 28.02.2000 року №38 ОСОБА_2 , яка мешкає в АДРЕСА_1 займалась похованням ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).
       Згідно копії сертифіката на право на земельну частку (пай) та довідок Маразліївської сільської ради від 08.11.2000 року, від 09.11.2000 року та від 05.03.2017 року, земельна ділянка згідно сертифіката серії ОД №0103982, виданого 28.02.1997 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в натурі не виділялась, державний акт не видавався, договір оренди не укладався. ОСОБА_3 числиться у списку, який додається до державного акту на право колективної власності на землю КСГП “Маразліївське” за №455 (а.с.10-13).
       Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2013 року, яке є чинним згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що інших спадкоємців після ОСОБА_3 немає та визначено для ОСОБА_2 додатковий строк на протязі п`яти місяців для подачі до районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 (а.с.14).
       Згідно письмових заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . ОСОБА_3 , яка померла у 2000 році є рідною тіткою позивачки ОСОБА_2 (а.с.26-28).
       Згідно повідомлення Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори від 08.04.2017 року №452/01-16 спадкова справа №226/2013 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , спадщину прийняла племінниця спадкодавця ОСОБА_2 (а.с.37).
       Скаржник ОСОБА_1 , обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначив, що є спадкоємцем четвертої черги на підставі ст. 1264 ЦК України; додав до апеляційної скарги довідку Маразліївської сільської ради від 03.12.2021 року №410 та акт опитування свідків , в яких зазначено, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрований та проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 з 1998 року по день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.63-64).
       Разом з тим, аналіз доказів та судових рішень, що мають законну силу, вказує на те, що скаржник ОСОБА_1 не входить до кола спадкоємців майна померлої ОСОБА_3 .
       Так, згідно вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.
       Таким чином, згідно вимог зазначеної норми спадкоємцем четвертої черги може бути особа, яка проживала однією сім`єю зі спадкодавцем до смерті останнього не менше п`яти років. При цьому згідно обґрунтування доводів апеляційної скарги та доданих документів, скаржник стверджує, що проживав з ОСОБА_3 не п`ять, а два роки, тобто не доводить наявність підстав спадкування, передбачених ст. 1264 ЦК України.
Окрім того, згідно вимог Цивільного Кодексу України в редакції закону 1963 року, яка була чинною на момент відкриття спадщини, спадкування четвертої черги (осіб, які спільно проживали з спадкодавцем не менш, як п`ять років),- взагалі не передбачалось. Згідно вимог ЦК України в редакції 1963 року допускалось спадкування першої та другої черги, до яких скаржник не відноситься.
Статтею 352 ЦПК України встановлюються обмеження щодо можливості апеляційного оскарження судового рішення особою, яка не брала участі у справі, а саме встановлено вимогу, відповідно до якої право апеляційного оскарження набувається такою особою у разі, якщо суд вирішив питання про її права та обов`язки.
       За таких обставин, скаржник ОСОБА_1 не довів підстави для реалізації передбаченого частиною 1 статті 352 ЦПК України процесуального права апеляційного оскарження судового рішення у справі №495/2481/17, оскільки рішення прийнято у правовідносинах спадкування, де ОСОБА_1 не є спадкоємцем після ОСОБА_3 . Отже, скаржником не доведено, а судом не встановлено, що оскарженим рішенням його права порушені, невизнані тощо. 
       Згідно вимог п.3 ч.1 ст. 362 суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
       Таким чином, встановивши, що оскарженим судовим рішенням питання про права скаржника ОСОБА_1 не вирішувались, апеляційний суд дійшов висновку про закриття апеляційного провадження в даній справі згідно пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України.
       Закриття апеляційного провадження не передбачає перевірки законності та обґрунтованості судового рішення, відтак, апеляційний суд у даному апеляційному провадженні не проводить аналіз доводів апеляційної скарги і заперечень на неї та не робить висновків щодо правильності прийнятого судом рішення.
       Керуючись ч.1 ст.352, п.3 ч.1, ч.2 ст.362, ст.368, ч.ч.2,3 ст.381, 390 ЦПК України, суд -                                                у х в а л и в :
       Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 квітня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,- закрити.
       Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Повний текст судового рішення складено 02.02.2023 року. 

Головуючий                                                                         П.Я.Ігнатенко

Судді                                                                                Л.П.Воронцова

                                                                               О.М.Полікарпова