Ухвала
 
17 лютого 2023 року
м. Київ
 
справа № 199/8644/21
провадження № 61-2124cк23 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року у складі судді Кухтіна Г. О., та постанову Дніпровського  апеляційного суду від 19 січня 2023 року у складі колегії суддів: Биліни Т. І., Зайцевої С. А., Максюти Ж. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , про компенсацію моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - АНД ВДВС), треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДКС України у Дніпропетровській області), ОСОБА_2 , про компенсацію моральної шкоди у розмірі у розмірі 102 500 грн.
 
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 70 000 грн компенсації моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
13 лютого 2023 року ГУ ДКС України у Дніпропетровській області засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року та постанову Дніпровського  апеляційного суду від 19 січня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ціна позову у цій справі становить 102 500 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто, ця справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
 
Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року та постанову Дніпровського  апеляційного суду від 19 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , про компенсацію моральної шкоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                   В. І. Крат
 
                                                                                              І. О. Дундар 
 
                                                                                               Є. В. Краснощоков