Постанова
Іменем України
08 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 757/23705/20
провадження № 61-14220св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Музичко С. Г., Болотова Є. В., Олійника В. І., 
від 16 червня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до 
ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.
Позов ОСОБА_1 обґрунтований тим, що на офіційній сторінці народного депутата України ОСОБА_2 /ОСОБА_2/ у соціальній мережі Fаcebook за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 розміщено декілька публікацій, зокрема з таким змістом:
- у публікації від 03 червня 2020 наступне:
«…НАБУ получило очень резонансную информацию, которая раскроет всем глаза и покажет уродливое закулисье политики, когда власть, оппозиция и просто бандиты сливаются в одно целое для организации коррупционных оборудок в столице.
Главный герой и организатор схем - ОСОБА_3 , его крыша народный депутат ОСОБА_1 и его кум ОСОБА_5, которому он носит коробки на Банковую из авто ОСОБА_3, её исполнители - депутаты, чиновники, родственники и кумовья.
…Именно поэтому народный депутат ОСОБА_1 так отважно сражался в конце прошлого года за возвращение многомиллиардной компенсации из Государственного бюджета на Подольско-воскресенский мост, который строит компания «ЭКО-БУД-ТРЕЙД».
…Для затравки прикладываю один из 50 документов ОСОБА_3 по 
ГП «Украинская студия хроникально-документальных фильмов», т. к. особенно был удивлён тем, кто стоит за дерибаном киностудии и мне стало ясно почему так суетился ОСОБА_1 по этому вопросу в нашем комитете».
- у відеозаписі засідання Верховної Ради України від 03 червня 2020 року наступне:
«… Сьогодні о дев`ятій ранку у мене був брифінг біля НАБУ, де я надавав безпрецедентні докази ТОП-корупції у м. Києві. Голова цього ОПГ є ОСОБА_5 , його колега є колега по нашій фракції-його кум…».
- у публікації, що супроводжує відеозапис наступне:
«… свавілля і безкарність голови Офісу Президента України та його кума ОСОБА_1 …». 
- у публікації від 04 червня 2020 року наступне:
«…компанию ОСОБА_3 ЭкоБудТрейд, которую крышует ОСОБА_5 и ОСОБА_1
… У ОСОБА_5 и ОСОБА_1 наступил Кінецьепохибідності.».
Посилаючись на те що, вказана інформація є недостовірною та фактично зводиться до прилюдних звинувачень у вчиненні корупційних діянь, наявності корупційних зв`язків, а її оприлюднення серед невизначеного кола людей призвело до порушення його особистих немайнових прав на повагу до гідності, честі, на недоторканість ділової репутації, ОСОБА_1 просив суд визнати поширену інформацію недостовірною і такою, яка порочить його честь, гідність та ділову репутації; зобов`язати відповідача не пізніше десяти днів з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі спростувати поширену недостовірну інформацію у такий же спосіб, яким вона була поширена.
Також просив суд стягнути з відповідача на свою користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 1 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Печерського районного суду м. Києва, у складі судді 
Соколова О. М., від 02 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, поширену на сторінці народного депутата України ОСОБА_2 /ОСОБА_2/ каналу Fаcebook за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:
- у публікації від 03 червня 2020 року наступне:
«…НАБУ получило очень резонансную информацию, которая раскроет всем глаза и покажет уродливое закулисье политики, когда власть, оппозиция и просто бандиты сливаются в одно целое для организации коррупционных оборудок в столице.
Главный герой и организатор схем - ОСОБА_3 , его крыша народный депутат ОСОБА_1 и его кум ОСОБА_5, которому он носит коробки на Банковую из авто ОСОБА_3, её исполнители - депутаты, чиновники, родственники и кумовья.
…Именно поэтому народный депутат ОСОБА_1 так отважно сражался в конце прошлого года за возвращение многомиллиардной компенсации из Государственного бюджета на Подольско-воскресенский мост, который строит компания «ЭКО-БУД-ТРЕЙД».
…Для затравки прикладываю один из 50 документов ОСОБА_3 по 
ГП «Украинская студия хроникально-документальных фильмов», т. к. особенно был удивлён тем, кто стоит за дерибаном киностудии и мне стало ясно почему так суетился ОСОБА_1 по этому вопросу в нашем комитете».
- у відеозаписі засідання Верховної Ради України від 03 червня 2020 року наступне:
«… Сьогодні о дев`ятій ранку у мене був брифінг біля НАБУ, де я надавав безпрецедентні докази ТОП-корупції у м. Києві. Голова цього ОПГ є ОСОБА_5 , його колега є колега по нашій фракції-його кум…»
- у публікації, що супроводжує відеозапис наступне:
«… свавілля і безкарність голови Офісу Президента України та його кума ОСОБА_1 …»
- у публікації від 04 червня 2020 року наступне:
«…компанию ОСОБА_3 ЭкоБудТрейд, которую крышует  
ОСОБА_5 и ОСОБА_1 …У ОСОБА_5 и ОСОБА_1 наступил Кінецьепохибідності . »
Зобов`язано ОСОБА_2 не пізніше десяти днів з дня набрання чинності рішенням суду у цій справі спростувати поширену недостовірну інформацію, поширену на сторінці народного депутата України ОСОБА_2 /ОСОБА_2/ каналу Fаcebook за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, у такий же спосіб, яким вона була поширена, а саме: на сторінці народного депутата України ОСОБА_2 /ОСОБА_2/ каналу Fаcebook.
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив із того, що поширена інформація не відповідає дійсності, не підтверджується зібраними по справі доказами, є негативною, створює негативне уявлення про позивача та безпосередньо порушує його особисті немайнові права і завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації.
Крім того, аналіз вказаної інформації вказує на те, що у ній висловлено не оціночні суб`єктивні судження, а фактичні твердження.
Відмовляючи у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_8 не навів обґрунтування позовних вимог в цій частині та не надав доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральної шкоди відповідачем.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
Постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 скасовано та постановлено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Апеляційний суд, вирішуючи спір, дійшов до висновку, що оспорювані висловлювання стосовно позивача, є оціночними судженнями, крім того, частина висловлювань самого позивача не стосуються. Також колегією суддів враховано, що поширення інформації мало місце щодо публічної особи, яка відіграє певну роль у суспільному житті України і межа допустимої критики щодо якої є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржувалось, а тому в апеляційному порядку не переглядалось.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
23 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року.
Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали із районного суду. У листопаді 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 25 серпня 2022 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, вважаючи, що апеляційний суд не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 20 січня 
2021 року у справі № 757/45270/19, від 08 травня 2019 року у справі 
№ 761/37180/17.
Звертає увагу, що відповідач у суді першої інстанції наполягав на закритті провадження, оскільки оспорювані висловлювання є звинуваченнями позивача у вчиненні ним корупційних дій, тоді як позови про спростування факту вчинення злочину не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства. Вважає, що вказаним відповідач визнав, що оспорювана інформаціє є не оціночним судженням, а фактичним твердженням.
Наголошує на тому, що фактичні твердження про вчинення позивачем дій, що містять ознаки злочину, порушують презумпцію невинуватості та негативно впливають на його немайнові права.
Вказує, що межа допустимої критики щодо державного службовця визначається з урахуванням конкретних обставин.
Відзив на касаційну скаргу не подано
Фактичні обставини справи встановлені судами
На сторінці народного депутата України ОСОБА_2 /ОСОБА_2/ у соціальній мережі Fаcebook за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 розміщено декілька публікацій, зокрема з таким змістом:
- у публікації від 03 червня 2020 наступне:
«…НАБУ получило очень резонансную информацию, которая раскроет всем глаза и покажет уродливое закулисье политики, когда власть, оппозиция и просто бандиты сливаются в одно целое для организации коррупционных оборудок в столице.
Главный герой и организатор схем - ОСОБА_3 , его крыша народный депутат ОСОБА_1 и его кум ОСОБА_5, которому он носит коробки на Банковую из авто ОСОБА_3, её исполнители - депутаты, чиновники, родственники и кумовья.
…Именно поэтому народный депутат ОСОБА_1 так отважно сражался в конце прошлого года за возвращение многомиллиардной компенсации из Государственного бюджета на Подольско-воскресенский мост, который строит компания «ЭКО-БУД-ТРЕЙД».
… Для затравки прикладываю один из 50 документов ОСОБА_3 по 
ГП «Украинская студия хроникально-документальных фильмов», т. к. особенно был удивлён тем, кто стоит за дерибаном киностудии и мне стало ясно почему так суетился ОСОБА_1 по этому вопросу в нашем комитете».
- у відеозаписі засідання Верховної Ради України від 03 червня 2020 року наступне:
«… Сьогодні о дев`ятій ранку у мене був брифінг біля НАБУ, де я надавав безпрецедентні докази ТОП-корупції у м. Києві. Голова цього ОПГ є ОСОБА_5, його колега є колега по нашій фракції-його кум…».
- у публікації, що супроводжує відеозапис наступне:
«… свавілля і безкарність голови Офісу Президента України та його кума ОСОБА_1 …». 
- у публікації від 04 червня 2020 року наступне:
«…компанию ОСОБА_3 ЭкоБудТрейд, которую крышует ОСОБА_5 и ОСОБА_1
… У ОСОБА_5 и ОСОБА_1 наступил Кінецьепохибідності.».
Позиція Верховного Суду
Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до вимог частин першої-другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. 
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.
В силу статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Згідно із статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.
Свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних засад демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.
Предмет пункту другого статті 10 Конвенції застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Як передбачено в статті 10 Конвенції, ця свобода має винятки, які, проте, повинні чітко тлумачитись, та потреба в таких обмеженнях має бути переконливо встановлена.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Тома проти Люксембургу» від 29 березня 2001 року суд зазначив, що для обмеження поширення інформації, що вже була оприлюднена та широко обговорюється, повинні існувати переконливі підстави; покарання журналіста за те, що він допомагав поширювати твердження, зроблені іншою особою, серйозно перешкоджатиме участі преси у обговоренні проблем, які становлять громадський інтерес, і його не потрібно передбачати, хіба що за наявності особливо переконливих підстав для цього.
У Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи (далі - Резолюція) зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).
Відповідно до статей 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету міністрів Ради Європи (далі - Декларація), політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, які вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.
У рішенні від 07 лютого 2012 року «Аксель Шпрінгер проти Німеччини» ЄСПЛ вказав, що приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, тоді як публічних осіб така норма не стосується.
Разом з цим у таких справах, як «Лінгенс проти Австрії» (1986 року); «Обершлік проти Австрії» (1991 року), у яких ішлось про публічну критику політиків, ЄСПЛ дійшов висновку, що публічні діячі повинні бути відкритими для критики з боку своїх опонентів.
Отже, ЄСПЛ вважає порушенням статті 10 Конвенції задоволення національними судами позовів публічних діячів про спростування поширеної проти них інформації та заборони поширення такої інформації, оскільки ступінь публічності, якого набули дії особи, ступінь її участі у публічній дискусії зумовлюють ступінь її толерантності, який вона повинна виявляти стосовно критики.
Межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.
Публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу.
У справі, яка переглядається, позивач є публічною особою - народним депутатом України, тому має бути відкритим для суворої критики і пильного нагляду громадськості, а межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою. 
Верховний Суд визнає, що поширена відповідачем інформація могла непокоїти позивача, а форма її викладу могла бути розцінена ним як дошкульна та провокативна.
Однак незважаючи на форму викладу інформації, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки поширені відповідачем висловлювання не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, що виключає можливість визнання їх недостовірними.
При цьому апеляційний суд не встановлював також і те, що спірні висловлювання є достовірними.
Верховний Суд погоджується з такими висновками, адже по своїй суті спірні висловлювання щодо позивача є власною критичною оцінкою (інтерпретацією) відповідачем певних подій та отриманих ним відомостей щодо діяльності публічної особи, не містить фактичних тверджень про вчинення позивачем будь-яких конкретних правопорушень, у тому числі корупційних, дає можливість іншим особам її проаналізувати і сприйняти зміст інформації згідно з власними переконаннями.
При цьому колегія суддів звертає увагу на надані відповідачем численні публікації в засобах масової інформації щодо позивача, які були повідомлені широкому колу осіб задовго до спірних висловлювань, зокрема від 10 липня 2019 року у виданні інформаційного агентства «РБК-Україна», від 31 жовтня 2019 року та 04 листопада 2019 року у виданні інформаційного агентства «УНІАН», від 08 травня 2020 року у виданні інформаційного агентства «Українські національні новини».
Зважаючи на викладене, висновки апеляційного суду не суперечать висновкам Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 757/45270/19, від 08 травня 2019 року у справі № 761/37180/17, на які заявник посилався як підставу для касаційного оскарження.
Крім того, частина спірної інформації стосується не позивача, а інших фізичних та юридичних осіб, які не є учасниками справи № 757/23705/20, а отже оцінка такої інформації судами виходить за межі розглядуваної справи.
Колегія суддів також враховує, що відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про статус народного депутата» народні депутати не несуть юридичної відповідальності за результати голосування або висловлювання у Верховній Раді України та її органах, за винятком відповідальності за образу чи наклеп.
Частина оспорюваної позивачем інформації поширена ОСОБА_2 , як народним депутатом України, 03 червня 2020 року на пленарному засіданні Верховної Ради України, під час якого він повідомив про наявність в нього матеріалів, які, на його думку, можуть бути доказом корупційних діянь.
Доводи касаційної скарги про те, що відповідачем, зокрема, у клопотанні про закриття провадження від 21 жовтня 2020 року, визнав, що поширена ним інформація є не оціночними судженнями, а фактичними твердженнями, є помилковими та спростовані змістом вказаного клопотання.
Доводи заявника, які спрямовані на необхідність переоцінки доказів у справі Верховним Судом, підлягають відхиленню з огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначені статтею 400 ЦПК України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі 
№ 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) вказала, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. 
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (зокрема, рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
ЄСПЛ неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, 
§§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
Оскаржене судове рішення є достатньо вмотивованим та містить висновки щодо обставин, які мають значення для вирішення спору.
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Верховний Суд, переглянувши постанову апеляційного суду в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 
ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного суду 16 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян С. Ф. Хопта В. В. Шипович