УХВАЛА

26 січня 2023 року 
м. Київ
справа №500/2592/22
адміністративне провадження № К/990/1676/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.
перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кметика Володимира Степановича на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року у справі №500/2592/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернлася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ від 24.01.2022 №10 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани. 
31 жовтня 2022 року ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року, позов залишено без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.
На зазначені ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції представником позивача подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 13 січня 2023 року.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною другою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у  пунктах 3,  4,  12,  13,  17,  20  частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Приймаючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з наступного.
Предметом розгляду даної справи є оскарження наказу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 24.01.2022 №10 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани. 
Оскільки предмет спору у зазначеній справі належить до категорії справ щодо проходження публічної служби, а тому відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України строк звернення з даним позовом до суду становить один місяць.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою  статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Суди попередніх інстанцій установили, що про оскаржуваний наказ від 24.01.2022 позивачу стало відомо 07.02.2022 після виходу з лікарняного та ознайомлення з його змістом.
За висновком судів попередніх інстанцій, саме з 08 лютого 2022 року (наступного дня) позивач дізнався про порушення своїх прав та відповідно з цієї дати почався перебіг строку на звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом і відповідно, закінчився цей строк 09 березня 2022 року (08.03.2022 - святковий день), тоді як позовна заява надійшла до суду лише 08.07.2022, тобто з пропуском встановленого КАС України місячного строку для звернення до суду.
Надаючи оцінку доводам позивача про неможливість звернення до суду у строк, встановлений КАС України, через перебування позивача на лікуванні, у відпустці,  запровадження воєнного стану та зайнятість на роботі, суди попередніх інстанції зазначили, що поважними підставами для поновлення строку на подання апеляційної скарги визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Суди попередніх інстанцій відхилили посилання позивача на те, що вчасно позов неможливо було до суду подати, оскільки окремі документи на адвокатський запит необхідні для підготовки позовної заяви надійшли від відповідача тільки в травні-червні 2022 року, оскільки на підставі пункту 8 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема, докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), та щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Крім того, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що введення воєнного стану може бути поважною причиною пропущення процесуального строку, якщо це пов`язано не з загальними, а конкретними причинами, що практично, а не теоретично, заважали вчасно виконати процесуальну дію. Таких конкретних причин позивач не наводить, як і не надає доказів, які б вказували на поважні причини пропуску строку на звернення до суду першої інстанції. Крім того, не доведено, що між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану є безпосередній, прямий, причинний зв`язок.
Вказані висновки судами попередніх інстанцій зроблені з посиланням на постанову Верховного Суду від 25 серпня 2022 року у справі №240/3771/21, за висновками якого введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві. Саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.
Таким чином, суди попередніх інстанцій констатували, що позивач пропустив строк звернення до суду та на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не навів поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.
З огляду на зазначене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що наведені в клопотанні про поновлення процесуального строку мотиви не свідчать про наявність виняткових, особливих і непереборних обставин об`єктивного характеру, які унеможливили або істотно ускладнили подання позовної заяви у визначений законом строк.
На обґрунтування касаційної скарги позивач наголошує на поважності причин пропуску строку звернення до суду у зв`язку з перебуванням її на лікарняному, пізніше у відпустці та запровадженим воєнним станом, який Рада суддів України рішенням від 24.02.2022 визнала об`єктивною та поважною причиною для поновлення процесуальних строків. 
Слід зазначити, що позивачем не наведені спростування мотивів ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду через п`ять місяців після того, як позивач дізналася про порушення своїх прав. Позивач вказує ті ж самі причини пропуску строку, яким була надана оцінка судами попередніх інстанцій, такі доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що виключає можливість перегляду судових рішень з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що причини пропуску строку звернення до суду з позовом, вказані позивачем, є неповажними, а тому наявні підстави для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України. 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною другою статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Аналіз правових норм та обставин справи доводить про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження, оскільки правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій пункту 8 частини першої статті 240 КАС України при ухваленні оскаржуваних рішень є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування, а тому касаційна скарга відповідача є необґрунтованою.
На підставі викладеного, керуючись частиною третьою статті 328, пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кметика Володимира Степановича на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року у справі №500/2592/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н. В. Шевцова          
Судді                                                                                                     Н. А. Данилевич
                                                                                                    В. Е. Мацедонська