УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

26 січня 2023 року 
м. Київ

справа №520/16243/21
адміністративне провадження № К/990/2855/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Берназюка Я.О., Стрелець Т.Г.,
перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» до Міністерства юстиції України, треті особи: Державний реєстратор відділу надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмила Іванівна , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "МАНІТУ" (далі - ТОВ "ФК "МАНІТУ") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просило визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 2090/5 від 10 червня 2021 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, ТОВ «ФК «Маніту» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, Суд виходить із такого.

Спірні правовідносини у справі виникли у зв`язку із прийняттям Міністерством юстиції України наказу від 10 червня 2021 року №2090/5, яким задоволено скаргу ОСОБА_2 та скасовано рішення від 06 серпня 2020 року №53479977, від 01 вересня 2020 року №53839435, прийняті державним реєстратором Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І., щодо реєстрації ТОВ «ФК «Маніту» права власності на предмет іпотеки.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснено в порядку спрощеного позовного провадження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та, відповідно, право на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначає, що суди попередніх інстанцій не застосували висновки Конституційного Суду України, викладені в рішенні від 16 листопада 2022 року у справі № 3-270/2019(6302/19), а також висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 та від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18, щодо застосування статті 30 Господарського процесуального кодексу України у правовідносинах, пов`язаних з визнанням недійсним договору купівлі-продажу майнових прав.

На думку скаржника, суди попередніх інстанцій не застосували пункт 3 частини восьмої статті 36 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого Міністерство юстиції України відмовляє у задоволенні скарги, якщо наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з того самого предмета і з тих же підстав.

Скаржник зазначає, що на момент розгляду відповідачем скарги в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходилась справа № 646/4878/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Маніту», а тому відповідач повинен був відмовити у задоволенні скарги.

У розрізі вказаного слід зазначити, що під час розгляду справи суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, встановив, що скарга ОСОБА_2 подана на рішення про державну реєстрацію державного реєстратора Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І., а справа № 646/5878/20 стосується визнання припиненим та недійсним договору іпотеки, де позивачем є ОСОБА_1 , відповідачами - ТОВ "ФК "Маніту", ПАТ "ФідоБанк", третя особа ОСОБА_2 .

Отже, суди дійшли висновку, що скарга ОСОБА_2 та справа № 646/5878/20 різняться за своїм суб`єктивним складом, предметом та підставами, а тому посилання позивача на пункт 3 частини восьмої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є безпідставним та необґрунтованим.

Таким чином, скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Великої Палати Верховного Суду у справах №№ 910/10647/18, 911/2390/18 з огляду на таке.

Суд зауважує, що скаржник посилається на вказані висновки в контексті визначення територіальної підсудності господарської справи № 646/5878/20, предметом позову якої є визнання договору іпотеки припиненим та визнання договорів недійсними.

При цьому в рамках справи, що розглядається, предметом розгляду є адміністративний спір щодо визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 2090/5 від 10 червня 2021 року.

Таким чином, висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 30 Господарського процесуального кодексу України, яка встановлює правила виключної підсудності господарських спорів, є нерелевантними до спірних правовідносин, які виникли у справі №520/16243/21.

Колегія суддів звертає увагу, що оскарження судових рішень в справах незначної складності, має відбуватися із наведенням підстав, передбачених частиною п`ятою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у системному взаємозв`язку із частиною четвертою цієї статті.

Однак скаржник не зазначає про наявність передбачених частиною п`ятою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виключних підстав, за яких допускається касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності. Також скаржником не наведено належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладені вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 347, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» до Міністерства юстиції України, треті особи: Державний реєстратор відділу надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмила Іванівна , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу.

2. Надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              Т.Г. Стрелець