справа 759/13109/20
головуючий у суді І інстанції П`ятничук І.В.
провадження № 22-ц/824/3658/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України 
 
22 березня 2023 року                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Мостової Г.І., 
суддів Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,
за участі секретаря судового засідання: Сердюк К.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року 
у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанець Руслана Вікторовича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 
в с т а н о в и в :
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із скаргою на дії державного виконавця, у якій він просив:
визнати неправомірним рішення головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанець Р.В. щодо передачі виконавчого провадження № НОМЕР_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);
скасувати постанову головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанець Р.В. від 03 лютого 2022 року про передачу виконавчого провадження № НОМЕР_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Скарга обґрунтована тим, що головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанець Р.В. 03 лютого 2022 року винесено постанову про передачу виконавчого провадження НОМЕР_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з тих підстав, що боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 
Однак, відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місце проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходження його майна і право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належать стягувачу. На підставі викладеного просив скаргу задовольнити.
 
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що метою звернення до суду зі скаргою в порядку статті 447 ЦПК України є порушення права чи свободи особи, однак права скаржника жодним чином не були порушені на момент як звернення до суду, так і розгляду скарги.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що боржником у виконавчому провадженні є ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Територіальним управлінням Міністерства юстиції України регіону є Центральне регіональне управління. Однак боржник постійно проживає та працює у місті Києві. Платіжні документи з оплати аліментів проведено у місті Києві.
 
На думку скаржника, місцем виконання рішення суду про стягнення аліментів є місто Київ, а відповідним органом що має примусово виконувати рішення суду про стягнення аліментів є Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.
Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року у цивільній справі № 759/13109/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів (доходів) заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 серпня 2020 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а від того часу - 1/4 частини усіх видів (доходів) заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття ОСОБА_3 .
На виконання указаного рішення суду 18 січня 2021 року Святошинським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 759/13109/20.
27 січня 2021 року головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанець Р.В. за заявою стягувача відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 759/13109/20, виданого 18 січня 2021 року Святошинським районним судом міста Києва.
03 лютого 2022 року головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанець Р.В. винесено постанову про передачу виконавчого провадження № НОМЕР_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у зв`язку з тим, що боржниця ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України (частина 4 статті 25 Закону № 1404-VIII).
Тобто, Закон № 1404-VIII наділяє орган державної виконавчої служби дискреційними повноваженнями щодо передачі виконавчих проваджень, перелік обставин яких не є вичерпним.
Відповідно до абз. 2 п. 6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу від 29 вересня 2016 року                         № 2832/5)  визначено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі, якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби. Передача виконавчих проваджень на виконання у даному випадку може здійснюватися за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження (п. 7).
За правилами п. 12 розділу ІІІ Інструкції державний виконавець може вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, за погодженням з начальником органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, у разі якщо, зокрема, стало відомо про зміну місця проживання чи місцезнаходження боржника.
Про проведення державним виконавцем виконавчих дій орган державної виконавчої служби зобов`язаний повідомити орган державної виконавчої служби, на території якого будуть проводиться виконавчі дії, до початку проведення таких дій.
У повідомленні про вчинення виконавчих дій зазначаються:  найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця, яким будуть проводитись виконавчі дії;  номер виконавчого провадження;  дата, час та місце проведення виконавчих дій;  виконавчі дії.
Вказані вимоги були дотримані виконавцем, що підтверджується відповідним поштовим  повідомленням, що міститься в матеріалах виконавчого провадження. 
Оскільки,  поняття «місце проживання» (абз. 4 та 5 стаття 3 Закону  України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні») та «зареєстроване місце проживання» (статті 3,4,12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні») не є тотожними та несуть різне змістове значення, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень з дотриманням чинного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Відповідно до частини 2 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Тлумачення вказаних норм свідчить про те, що скарга підлягає задоволенню лише у випадку, коли буде встановлено, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення порушено права чи свободи, особи яка звертається із скаргою.
Під час розгляду указаної скарги ОСОБА_1 не зазначено та не доведено порушення його прав діями державних виконавців під час передачі та прийняття виконавчого провадження.
 
За таких обставин, відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів Придніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) жодним чином не порушує прав стягувача ОСОБА_1 .
Таким чином, доводи апеляційної скарги на спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

 

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   

 
 
Головуючий                                                                    Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                         Р.В. Березовенко
 
                                                                                          О.Ф. Лапчевська