ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2023 року 
м. Чернівці
справа № 718/2718/15
провадження 822/133/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Одинака О.О., Височанської Н.К.,
за участю секретаря Паучек І.І.,
учасники справи:
заявник ОСОБА_1 ,
боржник: ОСОБА_2 ,
апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 листопада 2022 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Мінів О.І.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2022 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.
Заява мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 09 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 4000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 99760 гривень. Вирішено питання про судові витрати. 
Зазначає, що на підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання.
Постановою Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби в Чернівецькій області від 20 липня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51692921.
17 січня 2022 року ОСОБА_1 отримала із Кіцманського відділу Державної виконавчої служби у Чернівецькому району Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) лист №23-10-18/1966, із змісту якого вбачається, що виконавче провадження було завершено 27 грудня 2017 року, на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Вважає, що на момент звернення до суду виконавчий лист було втрачено.
З урахуванням наведеного,  ОСОБА_1 просить видати дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості та поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 листопада 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання відмовлено.
Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків заявником не надано, а також не надано доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого документа.
При цьому, строк встановлений для пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив і поважних причин для його поновлення немає.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі   ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Заявник  посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Апелянт вказував на те, що виконавчий документ було втрачено саме під час його примусового виконання органом виконавчої служби, а тому у стягувача не було змоги, після переривання строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, пред`явити його повторно.
Також зазначає, що причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є те, що з 11 березня 2020 року діяв карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 09 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 4000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 99760 грн. Вирішено питання про судові витрати
Постановою Кіцманського районного відділу Державної виконавчої служби в Чернівецькій області від 20 липня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51692921.
Відповідно до листа державного виконавця Кіцманського відділу Державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №23-10-18/1966 від 17 січня 2022 встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №718/2718/15-ц від 17 червня 2016 року, виданого Кіцманським районним судом Чернівецької області про стягнення заборгованості в розмірі 101929 гривень 41 коп. завершено 27 грудня 2017 року, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з відсутністю у боржника майна). 
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.
Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України(в редакції, на час постановлення ухвали судом першої інстанції) передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Отже, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 квітня 2019 року у справі № 2-1118/09 та від 30 січня 2020 року у справі № 405/12449/13-ц.
Відповідно до статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Обґрунтовуючи свою вимогу про видачу дубліката виконавчого листа № 718/2718/15-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 ОСОБА_1 посилалася на те, що не отримувала жодної інформації про хід виконання вказаного виконавчого листа. Лише 17 січня 2022 року з листа державного виконавця Кіцманського відділу Державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) їй стало відомо про повернення виконавчого листа стягувачу.
Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження доводів ОСОБА_1 щодо неотримання нею оригіналу виконавчого листа 718/2718/15-ц.
Заяву про видачу дубліката виконавчого листа може бути подано до суду тільки до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановленого пунктом 2 частини 1статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа) інші виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років, якщо інше не передбачено законом.
Згідно частини 3 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.
З аналізу зазначених статей вбачається, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа на підставі заяви не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.
Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 727/1256/16-ц
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11.
У справі встановлено, що виконавчий лист 718/2718/15-ц ОСОБА_1 було пред`явлено до виконання, 27 грудня 2017 року виконавче провадження було завершено.
Оскільки з цього часу строк розпочав свій перебіг заново, то в силу вимог статей 22, 23 згаданого Закону стягувач повинен був повторно пред`явити виконавчий документ до виконання до 28 грудня 2020 року.
Вказані обставини свідчать про пропуск ОСОБА_1 строку встановленого для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
У ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц.
ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
Окрім того, твердження ОСОБА_1 щодо втрати оригіналу виконавчого листа не підтверджені належними та допустимими доказами, а грунтуються лише на припущеннях, що в силу вимог частини 6 статті 81 ЦПК України є неприпустимим.
За змістом положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
У відповідності до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому, є необґрунтованим аргумент заявника про те, що про повернення виконавчого листа їй стало відомо із листа Кіцманського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №23-10-18/1966 17 січня 2022.
Апеляційний суд зауважує, що про вказане рішення та дії державного виконавця, зокрема також і повернення виконавчого листа № 2-266/2010 стягувач мав можливість дізнатися як із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, який діяв до 04 січня 2017 року, так і з автоматизованої системи виконавчого провадження, положення про яку було затверджено наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5.
Так, згідно пунктів 3.1,3.3 розділу 3 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 43/ від 20 травня 2003 року (далі-Положення) до Єдиного реєстру обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій.
Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія. 
Згідно пункту 5.1розділу 5 Положення право доступу до виконавчого провадження шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження мають сторони виконавчого провадження, у якому вони беруть участь. Указаний доступ до інформації Єдиного реєстру здійснюється безоплатно та цілодобово з використанням звичайних програмних засобів перегляду інформації у мережі інтернет через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Єдиного реєстру. З метою забезпечення доступу до інформації Єдиного реєстру сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз`яснюється таке право, указуються адреса відповідного веб-сайту в мережі інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.
Схожі норми містять і пункти 1,2 розділу VІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5.
Із змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що заявниці було відомо про відкриття виконавчого провадження, також було відомо і про ідентифікаційні дані боржника ОСОБА_2 (дата та рік народження, ідентифікаційний номер).
Отже, ОСОБА_1 мала можливість отримувати інформацію з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень про хід вказаного виконавчого провадження.
Заявницею не надано доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію нею своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема учинення усіх можливих та залежних від неї дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.
Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав в постановах від 10 грудня 2019 року у справі № 168/805/17 та від 22 січня 2020 року у справі № 2-988/10. 
Установивши, що заявниця більше п`яти років не цікавилася ходом виконавчого провадження, а із заявою про видачу дублікату виконавчого листа № 718/2718/15-ц звернулася лише у червні 2022 року, тобто поза межами строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, при цьому, не довела поважність причин пропуску такого строку, та ураховуючи відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили про втрату оригіналу виконавчого документа, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу такого дублікату виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання. 
Щодо посилання апелянта на п.12 перехідних положень ЦК України, відповідно до яких визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), строки продовжуються на строк дії такого карантину, слід зазначити наступне.
Питання тривалості та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу врегульовано нормами Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно не регулюються нормами ЦК.
Норми ст. 433 ЦПК в даному випадку є відсилочними та за своїм змістом не є тими процесуальними нормами на які поширюються вимоги п.12 перехідних положень ЦК України. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 листопада 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Дата складання повного тексту постанови - 20 лютого 2023 року.
Головуючий                                                 М. І. Кулянда 
Судді :                                                         О. О. Одинак 
                                                               Н. К. Височанська