ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2429/23 Справа № 201/9360/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Канурна  О. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:        

       головуючої судді Канурної О.Д.,
суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди (суддя першої інстанції Федоріщев С.С.) , -

В С Т А Н О В И В:

       14 вересня 2021 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Фізичної особи – підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.
       В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 30 червня 2021 року між ним і ФОП ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу № 2/06/21, відповідно якого відповідач взяла на себе зобов`язання поставити позивачу корпусні меблі модель «Кухонний гарнітур Лейден виробництва ТОВ «Торговий дім «Рода» в строк до 16 серпня 2021 року.
Відповідно до пункту 2.3 договору, встановлення та збирання меблів здійснюється після повної сплати меблів та входить до їх вартості. Збирання та встановлення меблів, придбаних у продавця, здійснюється силами та за рахунок продавця.
Згідно з пунктом 3.1 договору, продавець несе відповідальність за якість меблів. У разі виявлення браку або дефектів в меблях, продавець зобов`язується здійснити заміну бракованої частини або усунути дефект на протязі тридцяти робочих днів за умови письмового звернення покупця не пізніше 7 днів з моменту доставки товару.
Меблі оплачені позивачем у повній відповідності до умов договору: 30.06.2021 року в сумі 25000,00 грн., 02.08.2021 року в сумі 6000,00 грн., 20.08.2021 року в сумі 29000,00 грн., 28.08.2021 року в сумі 37037,00 грн., а всього в сумі 97037,00 грн. 
Однак під час збірки кухонного гарнітуру позивачем було виявлено дефекти меблів і збирання було зупинене. Позивач вважає, що продані йому відповідачем меблі мають численні істотні недоліки, які не дозволяють належне використання кухонного гарнітуру за призначенням, які роблять гарнітур суттєво іншим.
       На підставі наведеного позивач просив суд розірвати укладений між ним і відповідачем договір та стягнути з ОСОБА_2 кошти у розмірі 97037 грн. Окрім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 10000,00 грн. моральної шкоди та всі судові витрати позивача по справі.
       Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди відмовлено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. та понесені нею витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмір 7722 грн. 45 коп.
       Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнитийого позов, розірвати договір купівлі-продажу від 30.06.2021 року та стягнути з ОСОБА_2 кошти у розмірі 97037 грн, 10000,00 грн. моральної шкоди та всі судові витрати позивача по справі.
       В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення його позову з огляду на те, що пропозицій від відповідача щодо усунення недоліків у неякісних меблях він не отримував. Навпаки, ОСОБА_2 не приймала претензій позивача та не мала наміру усунути недоліки у меблевих виробах.
       Апелянт зазначив, що з огляду на висновок судової експертизи, продані ОСОБА_2 позивачу меблі мають численні істотні недоліки, які не дозволяють належне використання кухонного гарнітуру за призначенням, що не було враховано судом першої інстанції.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року цивільна справа витребувана з суду першої інстанції.
       05 січня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 січня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.
       Копію ухвали про відкриття провадження у справі сторони отримали електронною поштою 16 січня 2023 року, копію апеляційної скарги відповідач отримала 16 січня 2023 року (а.с.125-126). 
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2023 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи. 
       Повідомлення сторони отримали електронною поштою 24 січня 2023 року (а.с.128). 
       25 січня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.        
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Як передбачено ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
       Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 97037,00 грн, тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.
       Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Судом першої інстанції встановлено, що 30 червня 2021 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу № 2/06/21, відповідно до якого відповідач взяла на себе зобов`язання поставити позивачу корпусні меблі модель «Кухонний гарнітур Лейден виробництва фабрики «Рода» в строк до 16 серпня 2021 року. Комплектність та параметри меблів зазначені у специфікації та проекті, які є додатками до договору. Вартість меблів 97037,00 грн. Меблі були оплачені позивачем у повній відповідності до умов договору: 30.06.2021 р. в сумі 25000,00 грн, 02.08.2021 р. в сумі 6000,00 грн, 20.08.2021 р. в сумі 29000,00 грн, 28.08.2021 р. в сумі 37037,00 грн, всього в сумі 97037,00 грн.
21 серпня 2021 року відповідачем поставлений кухонний гарнітур в квартиру позивача по АДРЕСА_1 . Після збирання майже половини гарнітура працівниками відповідача позивачем виявлені численні дефекти меблів та збирання було зупинене.
28 серпня 2021 року позивач Укрпоштою направив відповідачу претензію, ретельно зазначив всі недоліки, вимагав забрати меблі та повернути сплачені за гарнітур кошти.
Представником відповідача зазначено, що лист з претензією, направлений позивачем не надходив на адресу відповідача, та підтверджує це роздруківкою з сайту Укрпошта, що наявна в матеріалах справи.
У свою чергу відповідач намагалася врегулювати конфлікт, двічі направляла на адресу позивача листи з пропозицією узгодити дату установки меблів та заміни тих деталей, які не влаштовують покупця, але на листи відповіді не отримала.
Представник відповідача також стверджує, що монтаж кухні не відбувся саме з вини позивача, який відмовився надавати доступ до об`єкту, підстав стверджувати, що відповідач порушив Закон України «Про захист прав споживачів» відсутні. Позивачем не надано доказів наявності істотних недоліків кухонних меблів з вини відповідача.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що з огляду на невідповідність якості меблів умовам договору, 28.08.2021 року позивач Укрпоштою направив відповідачу претензію, ретельно зазначив всі недоліки, вимагав забрати меблі та повернути сплачені за гарнітур кошти, є безпідставними, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як вбачається із частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Як вбачається із частини 2 статті 678 ЦК України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.
У відповідності до частини 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) заміни товар на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Частиною 3 вказаного вище Закону передбачено, що вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.
Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.
В позовній заяві позивач посилається на наявність істотних недоліків у поставленому йому меблевому гарнітурі та відмову відповідача повернути сплачені позивачем кошти.
Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 6542-21 Дніпропетровського Науково-дослідного інституту судових експертиз (ДніпроНДІСЕ) від 18.05.2022 року по першому питанню: меблі (їх частини), поставлені ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу № 2/06/21 від 30 червня 2021 року, мають недоліки (невідповідності умовам договору, вимогам ДСТУ 4414:2005 «Меблі за індивідуальним замовленням. Загальні технічні умови», ДСТУ ГОСТ 16371:2016. «Меблі. Загальні технічні умови»).
По другому питанню: Кухонний гарнітур Лейден виробництва ТОВ «Торговий дім «Рода» має неналежну якість внаслідок виявлення конструктивних та виробничих дефектів, більшість з яких є значними і критичними та виникли з вини виробника (продавця, виконавця послуги).
Відповісти в категоричній формі на питання чи є недолік меблів (їх частин), поставлені ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу № 2/06/21 від 30 червня 2021 року, істотним в розумінні ст. 678 Цивільного кодексу України та п. 12 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» не надається за можливе.
За умови, якщо виробник (продавець, виконавець послуги) гарантує, що означені дефекти він зобов`язується усунути в термін до чотирнадцяти календарних днів, лише у такому випадку недоліки не є істотними.
         По третьому питанню: в результаті проведеної експертизи частково встановленого кухонного гарнітуру Лейден виробництва ТОВ «Торговий дім «Рода» визначено, що меблі (їх частини), поставлені ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу № 2/06/21 від 30 червня 2021 року, мають недоліки (невідповідності умовам договору, вимогам стандартів та технічних умов), на підставі чого можливо надати висновок про невідповідну якість та непридатність меблевого гарнітуру до використання без їх усунення.
По четвертому питанню: - право споживача, гарантоване державою. Тому використання досліджуваного меблевого гарнітуру за цільовим призначенням можливо лише у разі усунення недоліків.
По п`ятому питанню: В результаті проведеної експертизи частково встановленого кухонного гарнітуру Лейден виробництва ТОВ «Торговий дім «Рода» визначено, що конструкція шафи з полицями 600 х 585х1484 та секції, де розташована шафа навісна над мийкою із фасадною заглушкою, не відповідають схемі до договору (відсутня стоєва) купівлі-продажу № 2/06/21 від 30 червня 2021 року. За рештою ознак досліджуваний меблевий гарнітур співпадає з тим, що зображений на схемі до договору купівлі-продажу № 2/06/21 від 30 червня 2021 року (а.с. 67 – 87).
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
         Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
           Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б мали стверджувально-категоричний висновок, що виготовлені та продані позивачеві меблі мають істотні недоліки, тобто такі недоліки, які взагалі не можуть бути усунуті чи роблять меблі суттєво іншими, ніж передбачено договором. Позивач самостійно відмовився від стовідсоткової установки меблів, яка йому була запропонована відповідачем, та під час проведення якої можливо було б виправлення виявлених дефектів. Рішення про розірвання договору та повернення коштів може бути прийняте лише в разі неможливості усунення недоліків. Тому у суду відсутні підстави вважати, що товар має істотні недоліки, а відтак підстав для застосування правових наслідків у вигляді розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів немає.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у відшкодуванні моральної шкоди, є безпідставними, оскільки стягнення моральної шкоди є похідною від заявлених у позові вимог про розірвання договору та стягнення грошових коштів з відповідача. Оскільки судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні вимог про розірвання договору № 2/06/21 купівлі-продажу, укладеного між фізичною особою – підприємцем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 , а також у стягненні грошових коштів в розмірі 97037,00 грн., то і підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. немає.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2022 року і задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_1 немає.        
                Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд - 

П О С Т А Н О В И В: 

        Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
        Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:                                                                        О.Д. Канурна

                                                                       Т.В. Космачевська

                                                                               О.В.Халаджи