КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 січня 2023 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 752/28331/21
номер провадження 22-ц/824/1917/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року /суддя Ольшевська І.О./
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
ОСОБА_3 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача на його користь, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дати звернення до суду і до досягнення 23 років.
Рішенням  Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на період його навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.11.2021р. і до закінчення навчання - 30.06.2024 року, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку та судовий збір у розмірі 908,00 грн. /а.с. 110-115/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що відповідач втратив можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, та не має такої можливості зараз . Наголошувала, що відповідач не працевлаштований, його звільнено з попереднього місця роботи. Наряду з цим відповідач забезпечує позивача житлом, що є місцем проживання його як батька та інших членів сім`ї, та є постійним місцем проживання позивача. При цьому позивач не довів, що допомога яку він просить пов`язана саме  із його навчанням. Доказів, що батько може надавати матеріальну допомогу, доказів про неможливість проживати з батьком, доказів що позивач потребує допомоги у зв`язку із його навчанням не надавав, та таких доказів матеріали справи не містять. Наголошувала, що на утриманні відповідача знаходяться до досягнення повноліття інші дві малолітні дитини: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відповідач піклується непрацездатною одинокою матір`ю ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є пенсіонеркою та проживає разом з відповідачем; утримує дружину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка має право на його утримання до досягнення молодшою дитиною трьох років. Отже, наголошувала, що у справі встановлено що позивач є повнолітній син, що продовжує навчання. Окрім цього при розгляді цієї справи не доведено обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як потреба позивача у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі; наявність у батька можливості надавати йому таку допомогу. Отже висновок суду та прийняте рішення, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь повнолітнього сина у зв`язку із його навчанням - є необґрунтованим та незаконним.
Позивач про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлявся належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу звернувся, заперечуючи проти її доводів просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що позивач є сином відповідача, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.
На даний час позивач досягнув повноліття і навчається на другому курсі Приватного закладу вищої освіти «Міжнародний європейський університет» Навчально-наукового інституту «Європейська школа бізнесу», освітнього ступеня бакалавр, спеціальності 073 «Менеджмент» за кошти фізичних або юридичних осіб. Термін навчання з 01.09.2020р. по 30.06.2024р. Даний факт встановлено на підставі довідки ННІ «Європейська школа бізнесу» від 07.10.2021р. за №047/21.
Також, згідно ордеру на жилу площу в гуртожитку №СІ/43-21МЕУ від 28.08.2021р. позивач займає ліжко-місце в гуртожитку АДРЕСА_1 .
У зв`язку з навчанням, як вказує, потребує матеріальної допомоги, а відповідач, на його думку, може надавати таку допомогу.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ч. 1 ст. 199 СК України про те, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
У ч. 2 цієї ж статті зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Зокрема, згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 Сімейного кодексу України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При вирішенні спору, судом першої інстанції враховано наступні обставини, а саме, те, що позивач є повнолітньою особою, навчається, не працює, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач, у свою чергу, має двох малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, непрацездатну матір.
Дані трудової книжки судом першої інстанції відхилені як такі, що не можуть бути доказом на підтвердження або спростування обставини щодо того, чи працевлаштована особа, при цьому жодним чином не підтверджують розміру та обсягу доходу особи, якими можуть бути, в тому числі, відповідні довідки з податкових, пенсійних органів.
Апеляційний суд приймає докази, долучені до апеляційної скарги щодо підтверджень відсутності доходу, водночас, погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на те, що законом не передбачено звільнення платника аліментів від зобов`язання щомісячної сплати аліментів на утримання дитини в разі втрати роботи чи перебуванні в статусі безробітного.
Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності необхідності проживання у гуртожитку та можливості спільного проживання з батьком, спростовуються актом-довідкою №501 від 22.12.2021 р. за яким  ОСОБА_3 не проживає по АДРЕСА_2 . /а.с. 32/
При цьому, в ході розгляду справи в суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження доводи щодо працевлаштування ОСОБА_3 , на противагу даних про те, що він навчається на другому курсі Приватного закладу вищої освіти «Міжнародний європейський університет» Навчально-наукового інституту «Європейська школа бізнесу», освітнього ступеня бакалавр, спеціальності 073 «Менеджмент» за кошти фізичних або юридичних осіб. Термін навчання з 01.09.2020 р. по 30.06.2024 р.
Водночас, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років.
Водночас, ОСОБА_1 , вказуючи на відсутність змоги сплачувати такі аліменти у зв`язку з тим, що він не має доходу, жодним чином не обґрунтовує того, з якого доходу він утримує інших своїх утриманців - двох дітей, які мають однакові права отримувати таке утримання разом з його сином ОСОБА_3 .
Таким чином, суд першої інстанції вірно вважав достатнім та обґрунтованим розмір аліментів у розмірі 1/6, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2  на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року - залишити без задоволення.  
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року - залишити без змін.  
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий:                                        Судді: