ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Москаль Р.М.

24 січня 2023 року	Львів	Справа № 380/9211/22 пров. № А/857/16274/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                         Бруновської Н.В.
суддів:                                                             Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року   у справі № 380/9211/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області     про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
04.07.2022р. ОСОБА_1 звернувся з врахування заяви про уточнення позовних вимог з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просив суд:
-- визнати протиправними дії щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу та пільгового стажу (стажу на підземним роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1) період роботи з 01.03.2020р. - 06.02.2022р. на відокремленому підрозділі “Шахта “Великомостівська” Державного підприємства “Львіввугілля” та відмови у перерахунку пенсії відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, ст.8 Закону України від 02.09.2008р. №345-VІ “Про підвищення престижності шахтарської праці” з 28.03.2022р. (дата призначення пенсії по інвалідності);
- зобов`язати зарахувати до страхового стажу та до пільгового стажу (стаж на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1) період роботи з 01.03.2020р. - 06.02.2022р. на відокремленому підрозділі “Шахта “Великомостівська” Державного підприємства “Львіввугілля”;
- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 28.03.2022р., зарахувавши до страхового стажу та до пільгового стажу (стаж на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1) період роботи з 01.03.2020р. - 06.02.2022 на відокремленому підрозділі “Шахта “Великомостівська” Державного підприємства “Львіввугілля”, з урахуванням вимог Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, ст.8 Закону України від 02.09.2008р. №345-VІ “Про підвищення престижності шахтарської праці” та з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2022р. позов задоволено частково.
Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови зарахувати до страхового стажу та пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 період роботи з 01.06.2020р. - 06.02.2022р. на відокремленому підрозділі “Шахта “Великомостівська” Державного підприємства “Львіввугілля” та відмови здійснити перерахунок розміру пенсії відповідно до абз.8 ч.2 ст.33 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Крім того, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 28.03.2022р. на підставі абз.8 ч.2 ст.33 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в розмірі пенсії за віком, обчисленої з урахуванням абз.3 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV та ст.8 Закону №345-VІ,  а також виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.
Також в силу вимог п.1 ч.6 ст.246 КАС України у резолютивній частині рішення суд роз`яснив порядок і строк виконання рішення  зазначивши, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повинно зарахувати ОСОБА_1 період роботи на відокремленому підрозділі “Шахта “Великомостівська” Державного підприємства “Львіввугілля” з 01.06.2020р. - 06.02.2022р. до стажу роботи, що дає право на призначення та  обчислення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 та до страхового стажу.
В задоволенні інших позовних вимог суд відмовив.
Одночасно суд здійснив розподіл судових витрат. 
Не погоджуючись із даним рішенням в частині задоволених позовних вимог, апелянт Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2022р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 28.03.2022р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію по III групі інвалідності в розмірі пенсії за віком внаслідок професійного захворювання відповідно до положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003р. №1058-IV.
Із змісту трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.06.1998р. видно, що позивач у період з 21.12.1999р.- 11.04.2000р,та з 01.11.2005р. - 06.02.2022р. працював у відокремленому підрозділі “Шахта “Великомостівська” державного підприємства “Львіввугілля” слюсарем підземним з повним робочим днем під землею/в шахті. 
Згідно довідки ВП “Шахта “Великомостівська” ДП “Львіввугілля” про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1-104-11 від 01.04.2022р., видно, що ОСОБА_1 працював повний робочий день у ВП “Шахта “Великомостівська” ДП “Львіввугілля” і за період:
- з 01.11.2005р. - 06.11.2005р. виконував підземні гірничі роботи в шахті за професією учень електрослюсаря підземного, як робітник, зайнятий повний робочий день на підземних роботах, що передбачено Списком 1 розділу І підрозділу І пункт “а” позиція 1.1а код КП 7241 підстава: Класифікатор професій ДК 003:2010, затв. постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003р.;
- з 26.01.2006р. - 13.03.2006р. виконував підземні гірничі роботи в шахті за професією учень електрослюсаря підземного – виробнича практики, як робітник, зайнятий повний робочий день на підземних роботах, що передбачено Списком 1 розділу І підрозділу І пункт “а” позиція 1.1а код КП 7241 підстава: Класифікатор професій ДК 003:2010, затв. постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003р.;
- за період з 20.03.2006р - 02.08.2016р. виконував підземні гірничі роботи в шахті за професією електрослюсар підземний дільниці підготовчих робіт, як робітник, зайнятий повний робочий день на підземних роботах, що передбачено Списком 1 розділу І підрозділу І пункт “а” позиція 1.1а код КП 7241 підстава: Класифікатор професій ДК 003:2010, затв. постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003р.;
- за період з 03.08.2016р - 06.02.2022р. виконував підземні гірничі роботи в шахті за професією електрослюсар підземний дільниці підготовчих робіт, як робітник, зайнятий повний робочий день на підземних роботах, що передбачено Списком 1 розділу І підрозділу І пункт “а” позиція 1.1а код КП 7241 підстава: Класифікатор професій ДК 003:2010, затв. постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003р..
В додаткових відомостях цієї довідки міститься покликання на накази за результатами атестації робочих місць №159-к від 30.06.1995р., №406 від 12.07.2000р., №797 від 12.10.2004р., №364 від 09.10.2009р., №434 від 09.10.2014р., №318 від 07.10.2019р..
Із змісту довідки ВП “Шахта “Відроження” ДП “Львіввугілля” про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №3/04-167 від 14.04.2022р., видно, що ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею на ВП “Шахта “Відродження” ДП “Львіввугілля” і за період з 21.12.1999р. - 11.04.2000р. виконував підземні гірничі роботи в шахті за професією: учень електрослюсаря підземний на період виробничої практики, як робітник зайнятий повний робочий день на підземних роботах, перебував у списковому складі, отримував зарплату по тарифних ставках підземного робітника, що передбачено Списком 1 розділу І підрозділу І пункт “ 1010100а” код КП 7241 підстава: Класифікатор професій ДК 003:2010, затв. постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994.
Відповідно до довідки ВП “Шахта “Відроження” ДП “Львіввугілля” №3/04-169 від 14.047.2022р. серед іншого зазначено, що на підставі наказу №50 від 02.02.2001р. Міністерства палива та енергетики державне ВАТ шахта №4 “Великомостівська” перейменована у державне ВАТ шахта “Відродження” ДХК “Львіввугілля”; на підставі наказу Міністерства палива та енергетики України від 24.12.2002р. №751 ДВАТ “Шахта “Відродження” ДХК “Львіввугілля” реорганізована в шахту “Відродження” ДП “Львіввугілля”.
В додаткових відомостях цієї довідки міститься покликання на накази за результатами атестації робочих місць №265 від 04.08.1992р., №88 від 14.03.1996р., №586 від 27.12.1999р. Зазначено, що за результатами атестації робочих місць (як вперше проведеної так і чергової) на робочому місці докорінно не змінились умови та характер праці, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Також суд встановив, що згідно виписки індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 щодо застрахованої особи ОСОБА_1 за звітні роки зазначено відомості про нарахування страхувальником ВП “Шахта “Відродження” ДП “Львіввугілля” сум заробітку, однак у відповідних графах відомостей відсутні дані про сплату страхових внесків за період з березня 2020 року - 06.02.2022р.
10.05.2022р. ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою в якій просив зарахувати до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 01.03.2020р. - 06.02.2022р. на ВП “Шахта “Великомостівська” ДП “Львіввугілля” та здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 28.03.2022р. з урахуванням вимог Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”. 
03.06.2022р. пенсійний орган листом №6837-5964/Ф-52/8-1300/22 надав відповідь на заяву позивача згідно якої зазначив, що при призначенні пенсії по Ш групі інвалідності внаслідок професійного захворювання відповідно до Закону №1058-IV ОСОБА_1 страховий стаж та стаж на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на обчислення пенсії відповідно до ст.8 Закону №345 враховано за даними про сплачені підприємством страхові внески по 30.04.2020р.; стаж роботи становить 18 років 07 місяців 05 днів, в тому числі стаж на підземних роботах 14 років 09 місяців 19 днів. 
Також пенсійний орган роз`яснив, що період роботи на шахті “Великомостівська” ДП “Львіввугілля” з 01.05.2020р. - 06.02.2022р. не зарахований до страхового стажу та до стажу на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на обчислення пенсії згідно ст.8 Закону №345, оскільки підприємством не сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому підстави для обчислення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до абз.8 ч.2 ст.33 Закону №1058-IV відсутні.
23.06.2022р. рішенням Сокальського об`єднаного управління Пенсійного фонду України №133950009046 про перерахунок пенсії, період з 01.06.2020р. - 06.02.2022р у шахті “Великомостівська” ДП “Львіввугілля” не зарахований до страхового та пільгового/підземного стажу за Списком №1 для обчислення розміру пенсії з 28.03.2022р., оскільки згідно з індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 ОСОБА_1 за вказаний період відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП “Шахта “Великомостівська” ДП “Львіввугілля”.
Зважаючи на вищевикладені обставини пенсійний орган зазначив, що стаж ОСОБА_1 є недостатнім для  визначення йому пенсії по інвалідності в розмірі 100% пенсії за віком (абз.8 ч.2 ст.33 Закону №1058-IV, ч.1 ст.28 Закону №1058-IV та ст.8 Закону №345), оскільки: 
1) страховий стаж становить 32 роки 08 місяців 05 дні (18 років 08 місяців 05 днів страхового стажу та 14 років додатково зараховані за пільговий/підземний стаж за Списком №1 на підставі положень абз.10 ч.3 ст.24 Закону №1058-IV) та є меншим за  необхідних 35 років; 
2) пільговий/підземний стаж за Списком №1 становить 14 років 10 місяців 19 днів та  є меншим за  необхідних 15 років.
ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В ст.46 Конституції України визначено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. 
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003р. №1058-IV     (далі - Закон №1058-IV).
ч.1 ст.33 Закону “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.
В абз.8 ч.2 ст.33 Закону “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” видно, що непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.
ст. 27 Закону “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” встановлено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп?Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до     статті 40     цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до     статті 25     цього Закону.
ч.1 ст.28 Закону “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначено, що: 
- мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум (абзац перший);
- мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (абзац третій).
Надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів визначає Закон України “Про підвищення престижності шахтарської праці” від 02.09.2008 №345-VІ (далі – Закон №345-VІ). Дія цього Закону, згідно зі статтею 1 поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей. 
В ст.8 Закону “Про підвищення престижності шахтарської праці” передбачено, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
ст.24 Закону “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” містить такі норми:
- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24);
- до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону (абзац другий частини першої статті 24);
- страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац дев`ятий частини третьої статті 24);
- за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за     списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (абзац десятий частини третьої статті 24).
ст. 1 Закону “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що :
- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
- страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону;
- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
- персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.
ст.ст.14, 15 Закону “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”  встановлено, що платниками страхових внесків є страхувальники (роботодавці), які зобов`язані сплачувати страхові внески за застрахованих осіб (працівників) до органів Пенсійного фонду України.
Здійснення персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування врегульовано статтею 21 Закону “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Як зазначено в частині другій цієї статті на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
ч.3 ст.21 Закону “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначено перелік відомостей, які повинна містити персональна електронна облікова картка застрахованої особи; та серед іншого, частину персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат.
Постановою правління Пенсійного фонду України №10-1 від 18.06.2014р. затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі – Положення №10-1), яке визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.
Відповідно до п.6 розділу V Положення №10-1 інформація з Реєстру застрахованих осіб формується та надається, зокрема, щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу - згідно з додатками 3 - 5 до цього Положення. Так, додатком 4 до цього Положення затверджено форму довідки ОК-5 “Індивідуальні відомості про застраховану особу” Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
В ст.106 Закону “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачена відповідальність страхувальників, серед іншого, за несплату або несвоєчасну сплату страхових внесків.
ст.83 Закону «Про пенсійне забезпечення», встановлено, що пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а)     пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до Закону “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах за Списком №1 до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Із матеріалів справи видно, що пенсійний орган зарахував позивачу період роботи на ВП “Шахта “Великомостівська” ДП “Львіввугілля” з 01.03.2020р. - 31.05.2020р. до страхового та до пільгового/підземного стажу за Списком №1.
Разом з тим, щодо відмови зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 01.06.2020р. - 06.02.2022р. на ВП “Шахта “Великомостівська” ДП “Львіввугілля” до страхового та до пільгового/підземного стажу за Списком №1 з мотивів несплати роботодавцем страхових внесків колегія суддів звертає увагу апелянта на таке: 
-в індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 щодо застрахованої особи ОСОБА_1 видно, що звітні роки 2020 (червень-грудень), 2021 (січень-грудень), 2022 (січень-лютий) роки зазначено відомості про нарахування страхувальником ВП “Шахта “Великомостівська” ДП “Львіввугілля”, код 26307799 сум заробітку, однак у відповідних графах відомостей за цей період відсутні дані про сплату страхувальником страхових внесків. Колегія судді зазначає, що Верховний Суд у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №480/12392/16-а, від 31.10.2019 у справі №226/1994/17 при розгляді аналогічних спорів: неодноразово вказував на те, що відповідно до статті 106 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 01.06.2020р. - 06.02.2022р. (1 рік 08 місяців 06 днів) на ВП “Шахта “Великомостівська” ДП “Львіввугілля” до загального страхового стажу та до пільгового/підземного стажу за Списком №1 для обчислення розміру пенсії позивача з 28.03.2022р., оскільки несплата страхувальником страхових внесків не повинна порушувати право позивача на соціальний захист.
Таким чином, вірним є також висновок суду першої інстанції що розмір пенсії ОСОБА_1 повинен бути обчислений з дати її призначення відповідно до абз.8 ч.2 ст.33 Закону №1058-IV – в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст.27 та ст.28 цього Закону і відповідач повинен здійснити перерахунок та виплату (доплату) перерахованої на підставі цього рішення суду пенсії по інвалідності, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
Кім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу апелянта на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
ч.2 ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Колегія суддів зазначає, що ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02).
Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі № 21-1465а15 від 16 вересня 2015 року.
У вказаному рішенні Верховний Суд України наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.
Суд апеляційної інстанції з урахуванням приписів ч. 5ст. 242 КАС України вважає, що у цьому випадку ефективним способом захисту прав позивача буде саме задоволення його позовних вимог у сформульованому вигляді.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області діяв не у спосіб передбачений законами та Конституцією України. 
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також  в п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, видно, про обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року   у справі № 380/9211/22– без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 24.01.2023р.