ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року	Львів	Справа № 380/8982/22 пров. № А/857/16374/22	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П., 
суддів –                                                            Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі № 380/8982/22 (головуючий суддя Мричко Н. І., м. Львів) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-
                                                            ВСТАНОВИВ:
 
28 червня 2022 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень Львівської митниці від 24.12.2021 №UA209000/2021/700246/2 про коригування митної вартості товару «Меблі…», ввезення якого в Україну задекларовано фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 в митному режимі «імпорт» згідно митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA209160/2021/016108 від 24.12.2021 та рішення від 24.12.2021 №UA209000/2021/700249/2 про коригування митної вартості товару «Меблі…», ввезення якого в Україну задекларовано фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 в митному режимі «імпорт» згідно митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA209160/2021/016109 від 24.12.2021.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що Львівська митниця без обґрунтування визначених законом умов і підстав письмовим повідомленням винесла вимоги ФОП ОСОБА_1 про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості ввезених товарів. Оскаржені рішення прийнято за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів по обох спірних декларуваннях. Аналогічні мотиви обох рішень про неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України, або відсутності у поданих документах всіх відомостей щодо числових значень складових митної вартості чи відомостей про ціну товару є необґрунтованими і не відповідають фактичним обставинам декларувань. Митний орган відповідно до частини сьомої статті 54 Митного кодексу України не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових митної вартості. Твердження митного органу про розбіжності у документах та застосовані у рішенні формулювання підстав для цього, а також сумніви митного органу у справжності поданих документів є свідченням штучного створення ознак невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості та її розрахунку вимогам законодавства у митній справі з метою подальшого коригування митної вартості. Підтвердженням цього також є та обставина, що митний орган додатково витребував документи на підтвердження заявленої митної вартості, які завідомо відсутні у декларанта та ненадання додатково витребуваних документів використав як формальну підставу для невизнання заявленої митної вартості і подальшого її коригування.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 24.12.2021 №UA209000/2021/700246/2, від 24.12.2021 №UA209000/2021/700249/2. Стягнуто з Львівської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем – Львівською митницею, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що документи подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей що підтверджують числові значення митної вартості. Декларанту надіслано вимогу відповідно до статті 53 Митного кодексу України надати додаткові документи для підтвердження митної вартості. Зважаючи на викладене, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МКУ, заявлену митну вартість не визнано. Митним органом здійснено коригування ціни товарів за методом 2б. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД, відповідно до яких ввозився подібний товар. При цьому митна вартість цих товарів була заявлена за основним методом, а отже митна вартість по даних товарах не коригувалась та не оскаржувалась.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку письмового провадження, суд апеляційної інстанції в порядку ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що ФОП ОСОБА_1 на умовах зовнішньоекономічного контракту №01/11/2021 від 09.11.2021 придбав у компанії «HALMAR Sp. z o.o.» (м. Стальова Воля, Республіка Польща) меблеві вироби з метою подальшого імпорту в Україну (а.с. 25-27).
Відповідно до істотних умов вказаного договору, конкретні найменування, кількість, вартість кожної окремої партії товару узгоджується сторонами у рахунку-проформі. Оплата здійснюється у формі 100% передоплати перед відвантаженням товару на підставі рахунку-проформи. Валюта розрахунків сторонами визначена «польські злоті». Товар постачається на умовах FCA (Stalowa Wola, Польща) згідно з правилами Інкотермс-2010, або на інших, визначених сторонами у рахунку-фактурі умовах. Витрати по транспортуванню товару несе покупець.
По виставленому продавцем рахунку-проформі №FSEP-435/21/FEP/PS від 21.12.2021 (а.с. 28-35) на погоджений сторонами контракту асортимент і кількість товару ФОП Бабійчук платіжним дорученням №6 від 22.12.2021 здійснив передоплату за партію товару шляхом проведення електронного SWIFT платежу в сумі 101994,65 польських злотих на банківський рахунок продавця (а.с. 36).
Компанія «HALMAR Sp. zo.o.» 23.12.2021 відвантажила товар на суму 80517,28 польських злотих у наданий позивачем транспортний засіб та передала перевізнику фактуру (інвойс) № (S)FSE-362/21/EX від 09.12.2021 на вказану партію товару на суму 101994,65 польських злотих, специфікацію на товар та автомобільну товаротранспортну накладну (CMR) №А378726 від 23.12.2021 (а.с. 42). 
24.12.2021 представник ФОП ОСОБА_1 подав електронну митну декларацію типу IM40ДЕ №UA209160/2021/016108, згідно з якою задекларовано ввезення в Україну в митному режимі «імпорт» товару «Меблі…» по 20 товарних позиціях загальною фактурною вартістю 101994,65 польських злотих, що складає 680498,11 грн. згідно з курсом НБУ на дату декларування. Митна вартість декларантом визначена за основним методом (за ціною контракту) в сумі 687126,11 грн. (а.с. 15-18).
Львівська митниця надіслала уповноваженій особі декларанта вимогу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару (а.с. 44).
У відповідь на запит митного органу декларант додаткових документів не надав.
Львівська митниця 24.12.2021 прийняла рішення про коригування митної вартості №UA209000/2021/700246/2 (а.с. 12-13) та відмовила у митному оформленні товару згідно картки відмови №UA209160/2021/000357 (а.с. 14). 
20.12.2021 сторони погодили асортимент (найменування, кількість, ціну) чергової партії товару та в адресу покупця (позивача) компанія «Signal Meble…» направила рахунок-проформу №OF/1 /21/120103 на суму 39271,81 польських злотих (а.с. 55).
ФОП ОСОБА_1 платіжним дорученням №8 від 22.12.2021 здійснив електронний SWIFT платіж в сумі 37067,70 польських злотих на банківський рахунок продавця (а.с. 56).
Компанія «Signal Meble…» 22.12.2021 відвантажила товар на суму 37067,70 польських злотих у наданий позивачем транспортний засіб та передала перевізнику фактуру (інвойс) №VAT F/KEX/21/120033 від 22.12.2021 (а.с. 57) на вказану суму, специфікацію та товарно-транспортну накладну (CMR) №338725 від 22.12.2021 (а.с. 58).
24.12.2021 представник ФОП ФОП ОСОБА_1 подав електронну митну декларацію типу IM40ДЕ №UA209160/2021/016109, згідно з якою задекларовано ввезення в Україну в митному режимі «імпорт» товару «Меблі…» по 10 товарних позиціях загальною фактурною вартістю 39271,81 польських злотих, що складає 262017,59 грн. згідно з курсом НБУ на дату декларування. Митна вартість декларантом визначена за основним методом (за ціною контракту) в сумі 264389,59 грн. (а.с. 46-48).
Львівська митниця надіслала уповноваженій особі декларанта вимогу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару (а.с. 52).
У відповідь на запит митного органу декларант додаткових документів не надав.
Львівська митниця 24.12.2021 прийняла рішення про коригування митної вартості №UA209000/2021/700249/2 (а.с. 53-54) та відмовила у митному оформленні товару згідно з карткою відмови №UA209160/2021/000360 (а.с. 45).
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч.2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Пунктом 1 ч.3 ст. 52 МК України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.
Частинами 1-6 статті 53 МК України врегульовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у    частинах п`ятій    і    шостій  статті 52    цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до п.1 ч.4, та ч.5 статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному  статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей  59  і  60  цього  Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених  статтею 64 цього Кодексу.
Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.
Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій, що контролюючим органом було прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів від 24.12.2021 №UA209000/2021/700246/2 та від 24.12.2021 №UA209000/2021/700249/2 не у відповідності з вимогами чинного законодавства.
Так, під час митного оформлення Львівською митницею не встановлено неможливості визначення митної вартості спірного товару за ціною угоди.  
Щодо митних декларацій типу «ІМ 40 ДЕ» №UA209160/2021/016108 від 24.12.2021 та №UA209160/2021/016109 від 24.12.2021, то митна вартість товару заявлена за першим методом визначення митної вартості за цінами зовнішньоекономічного контракту на поставку товару. На підтвердження обґрунтованості митної вартості товару надано: контракт №01/11/2021 від 09.11.2021; рахунок-проформу №FSEP-435/21/FEP/PS від 21.12.2021; платіжне доручення №6 від 22.12.2021 про проведення SWIFT-платежу в іноземній валюті; фактуру (інвойс) № (S)FSE-377/21/EX від 23.12.2021; автомобільну товарно-транспортну накладну (CMR) №378726 від 23.12.2021; договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №231121 від 23.11.2021; рахунок-фактуру перевізника №СФ-1200102 від 24.12.2021 на оплату транспортних послуг; рахунок-проформу №OF/1 /21/120103 від 20.12.2021; платіжне доручення №8 від 22.12.2021 про проведення SWIFT-платежу в іноземній валюті; фактуру (інвойс) №VAT F/KEX/21/120033 від 22.12.20214; товарно-транспортну накладну (CMR) №338725 від 22.12.2021.
Надані Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 документи не містять розбіжностей або ознак підробки. Їх аналіз спростовує доводи митного органу про те, що заявлена вартість не підтверджена документально, оскільки позивачем долучено до поданих електронних митних декларацій документи відповідно до визначеного ст.368 МК України переліку, які підтверджують цю вартість. 
Щодо доводів митного органу про неподання та подання з недоліками документів для підтвердження витрат на транспортування, слід зазначити наступне.
Для підтвердження витрат на транспортування позивач подав до митного органу договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №231121 від 23.11.2021, товарно-транспортні накладні (CMR) №338725 від 22.12.2021, (CMR) №378726 від 23.12.2021, рахунок-фактуру перевізника №СФ-1200102 від 24.12.2021 на оплату транспортних послуг.
Згідно з розділом ІІІ «Правила заповнення граф ДМВ декларантом або уповноваженою ним особою» Правил заповнення митної декларації, затверджених наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 599 (далі – Правила №599), у графі 20 зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ). 
Аналізуючи наведені положення Правил №599, слід зазначити, що такі не містять вичерпного переліку документів, які підтверджують витрати на транспортування.
Норми МК України також не визначають виду доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому подані позивачем документи є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Щодо вимоги митного органу про надання позивачем калькуляції транспортних витрат, то відповідно до Правил №599 така калькуляція може подаватися (право а не обов`язок) якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу. У спірних правовідносинах таке перевезення товару здійснювалось перевізником на замовлення позивача.
Щодо твердження митного органу про те, що у поданих до митного оформлення автотранспортних накладних CMR від 23.12.2021 №378726, CMR від 22.12.2021 №338725 відсутні відомості у графі 14 (умови оплати), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року) та Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 №57-V, слід зазначити наступне.
Відповідно до частини другої статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року) у випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: a) заява про те, що перевантаження забороняється;  b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити; c) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці;  d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника;  e) інструкції відправника перевізнику відносно  страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику.
Отже дані щодо суми платежу, що підлягає сплаті при доставці, не є обов`язковими при заповненні вантажної накладної, що свідчить про безпідставність посилання в оскаржених рішеннях на відсутність у автотранспортних накладних CMR від 23.12.2021 №A №378726, CMR від 22.12.2021 №338725 відомостей щодо умов оплати. 
Щодо твердження митного органу про те, що рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 24.12.2021 № СФ-1200102 не містить відомостей про умови оплати, витрати на страхування та експедиційні витрати, слід зазначити наступне.
Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 24.12.2021 № СФ-1200102 містить дані про вартість транспортування товару від місця завантаження - м. Стальова Воля (Польща) по першому декларуванню та м. Островець (Польща) по другому декларуванню до місця ввезення в Україну (пункт пропуску «Рава-Руська») та вартість транспортних послуг по території України. Окрім цього, у такому рахунку-фактурі зазначено, що страхування вантажу не проводилось. 
Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 24.12.2021 № СФ-1200102 містить всі відомості необхідні для встановлення витрат на транспортування товару. Окремі недоліки такого документа жодним чином не впливають на правильність визначення транспортних витрат.
Щодо твердження митного органу про те, що надані до митного оформлення прайс-листи суперечать суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців, то такий висновок не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Щодо твердження митного органу про те, що банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару не містять відміток банку, слід зазначити наступне.
Платіжним дорученням №6 від 22.12.2021 здійснено передоплату за партію товару шляхом проведення електронного SWIFT платежу в сумі 101994,65 польських злотих на банківський рахунок «HALMAR Sp. zo.o.» (м. Стальова Воля, Республіка Польща), а платіжним дорученням №8 від 22.12.2021 здійснено електронний SWIFT платіж в сумі 37067,70 польських злотих на банківський рахунок компанії «Signal Meble Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K.» (м. Островець-Свентокшиський, Республіка Польща).
Перекази коштів в іноземній валюті на рахунок продавця здійснено позивачем з використанням електронного розрахункового документа за допомогою системи дистанційного обслуговування «клієнт-банк» відповідно до Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216.
Оформлення електронного платіжного документу позивач виконав у відповідності до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (була чинною станом на момент проведення розрахунків).
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 виготовив паперові копії платіжних доручення №6 та №8, як електронних документів, які містять усі передбачені пунктом 10.5 вказаної Інструкції реквізити.
Щодо твердження митного органу про відсутність підписів покупця у рахунках-проформах та інвойсах, то такі слід оцінювати у сукупності з тією обставиною, що на підставі цих же документів митний орган визнав заявлену митну вартість щодо 8 товарних позицій, задекларованих за митною декларацією №UA209160/2021/016108 від 24.12.2021 та щодо 5 товарних позицій, задекларованих за митною декларацією №UA209160/2021/016109 від 24.12.2021. Тобто за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган частину задекларованого позивачем товару визнав, а щодо іншої частини товару, митна вартість якого підтверджена цими ж документами, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості.
Така вибірковість при здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів є необгрунтованою та безпідставною.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Згідно з  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                     ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Львівської митниці – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі №380/8982/22 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук