Номер провадження: 22-ц/813/4069/23 
22-ц/813/3837/23
Справа № 509/1417/20
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Кутурланова О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2023 року                                                                    м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,
суддів: Орловської Н.В.
Чорної Т.Г.
секретар судового засідання Виходець А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Тищенко Станіслав Юрійович, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області у складі судді Кочка В.К. від 14 вересня 2022 року та додаткове рішення цього ж суду від 10 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на рухоме та нерухоме майно, вселення, стягнення компенсації та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визнання права власності на рухоме та нерухоме майно, поділ спільного майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на рухоме та нерухоме майно, вселення, стягнення компенсації з посиланням на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.04.1991 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому в них народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на час подачі позову є повнолітнім та проживає окремо.
За час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжям придбано земельну ділянку, площею 0,050 га, кадастровий номер 5123755800:02:006:0284, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану в АДРЕСА_1 , ринковою вартістю 652750 грн, на якій збудовано житловий будинок, загальною площею 158,5 кв.м., з господаими будівлями та спорудами, загальною площею 109,4 кв.м., з підвалом 109,4 кв.м., ринкова вартість якого 910000 грн.
Також подружжям придбано наступне рухоме майно:
- автомобіль марки OPEL OMEGA, 1994 р.в., н.з. НОМЕР_1 , ринковою вартістю 2900 доларів США;
- автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4, 2004 р.в., н.з. НОМЕР_2 , ринковою вартістю 7340 доларів США;
- автомобіль марки TOYOTA HILUX, 2007 р.в., н.з. НОМЕР_3 , ринковою вартістю 13667 доларів США;
- ПГМФ 8915, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_4 , ринковою вартістю 2500 доларів США;
- ГМФ 8904-02, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_5 , ринковою вартістю 638 доларів США;
- прогулянкове вітрильне-моторне судно моделі «Spirit 21» (COMET), б/н, з бортовим реєстраційним номером « НОМЕР_6 », 1978 року побудови, двигун моделі «Farymann Diesel 10» № НОМЕР_7 , зареєстроване у Судновій книзі України серії СКУ №50 під номером 3298 від 16.09.2015 р., ринковою вартістю 15055 доларів США;
- прогулянкове вітрильне-моторне судно «Яхта», № НОМЕР_8 , з бортовим реєстраційним номером «ДАП-5962-К», 1975 року побудови, двигун моделі «VOLVO-PENTA», б/н, зареєстроване у Судновій книзі України серії СКР №063 під номером 5978 від 16.03.2017 р., ринковою вартістю 613488 грн;
- одномісний експедиційний каяк DAGGER EXODUS 16.10, ринковою вартістю 54378 грн;
- двомісний прогулянковий каяк MALIBU TWO XL – ринковою вартістю 2233, 18 доларів США (87094,02 грн).
Також позивачка зазначила, що відповідачем у період шлюбу за рахунок спільних коштів та майна, набутих сторонами, як подружжям за час спільного проживання, здійснено внесок до статутного фонду ТОВ «НВП ПРИВОДСЕРВІСПЛЮС», розмір якого у 2006 році складав 7500 грн. 22.08.2016 року відповідач за рахунок спільних коштів подружжя додатково придбав частку у Товаристві на загальну суму 15000,00 грн., внаслідок чого частка відповідача в Товаристві збільшена до 75%, що у грошовому вигляді складає 22500,00 грн.
Посилаючись на те, що правовстановлюючі документи на спільно набуте рухоме та нерухоме майно подружжя оформлено на відповідача, який відмовляється у добровільному порядку вирішити питання його поділу, вона змушена звернутися до суду з позовом.
Крім того, позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу вона, як співвласник, продовжила проживати у спірному будинку, однак відповідач всіляко намагався примусити її виїхати з будинку, вдаючись навіть до таких заходів, як перерізання електричного кабелю, перекриття газового вентилю на вводі до будинку, що стало підставою її звернення до правоохоронних органів, а 17.02.2020 року змінив замки на вхідних дверях, уклав договір з приватною охоронною фірмою «Антикіллер», яка перешкоджає її потраплянню до будинку, не надаючи навіть можливості забрати власні речі.
За таких обставин, позивачка просила суд:
1.Визнати спільною сумісною власністю подружжя: 
-земельну ділянку, площею 0,050 га, кадастровий номер 5123755800:02:006:0284, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану в АДРЕСА_1 , ринковою вартістю 652750 грн;
-житловий будинок, загальною площею 158,5 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 109,4 кв.м., з підвалом 109,4 кв.м., розташований в АДРЕСА_1 , ринокова вартість якого 910000 грн.;
-автомобіль марки OPEL OMEGA, 1994 р.в., н.з. НОМЕР_1 , ринковою вартістю 2900 доларів США;
-автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4, 2004 р.в., н.з. НОМЕР_2 , ринковою вартістю 7340 доларів США;
-автомобіль марки TOYOTA HILUX, 2007 р.в., н.з. НОМЕР_3 , ринковою вартістю 13667 доларів США;
-ПГМФ 8915, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_4 , ринковою вартістю 2500 доларів США;
-ГМФ 8904-02, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_5 , ринковою вартістю 638 доларів США;
-прогулянкове вітрильне-моторне судно моделі «Spirit 21» (COMET), б/н, з бортовим реєстраційним номером « НОМЕР_6 », 1978 року побудови, двигун моделі «Farymann Diesel 10» № НОМЕР_7 , зареєстроване у Судновій книзі України серії СКУ №50 під номером 3298 від 16.09.2015 р., ринковою вартістю 15055 доларів США;
-прогулянкове вітрильне-моторне судно «Яхта», № НОМЕР_8 , з бортовим реєстраційним номером «ДАП-5962-К», 1975 року побудови, двигун моделі «VOLVO-PENTA», б/н, зареєстроване у Судновій книзі України серії СКР №063 під номером 5978 від 16.03.2017 р., ринковою вартістю 613488 грн;
-одномісний експедиційний каяк DAGGER EXODUS 16.10, ринковою вартістю 54378 грн;
-двомісний прогулянковий каяк MALIBU TWO XL – ринковою вартістю 2233, 18 доларів США (87094,02 грн).
2. Провести поділ майна подружжя, визнавши за нею право власності на частку земельної ділянки, площею 0,050 га, кадастровий номер 5123755800:02:006:0284, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану в АДРЕСА_1 та на частку побудованого на ній житлового будинку загальною площею 158,5 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 109,4 кв.м., з підвалом 109,4 кв.м.
Виділити у її власність в порядку поділу спільного майна подружжя : 
-автомобіль марки TOYOTA HILUX, 2007 р.в., н.з. НОМЕР_3 ;
-ПГМФ 8915, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_4 , ринковою вартістю 2500 доларів США;
-прогулянкове вітрильне-моторне судно «Яхта», № НОМЕР_8 , з бортовим реєстраційним номером «ДАП-5962-К», 1975 року побудови, двигун моделі «VOLVO-PENTA», б/н, зареєстроване у Судновій книзі України серії СКР №063 під номером 5978 від 16.03.2017 р.
3. Стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості внеску до статутного фонду ТОВ «НВП «ПРИВОДСЕРВІСПЛЮС» у розмірі 11250 грн.
В серпні 2020 року представником ОСОБА_1 адвокатом Тищенко С.Ю. подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання права власності на рухоме та нерухоме майно, поділ спільного майна подружжя (т.2, а.с. 1-6).
В обгрунтування заявлених позовних вимог, представник ОСОБА_1 зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.04.1991 року по 24.09.2019 року, за час перебування у якому ними придбано :
-трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальна площа якої 94,0 кв.м, ринковою вартістю 1816826 грн;
-земельну ділянку, площею 0,050 га, кадастровий номер 5123755800:02:006:0284, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану в АДРЕСА_1 , ринковою вартістю 652750 грн;
-житловий будинок, загальною площею 158,5 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 109,4 кв.м., з підвалом 109,4 кв.м., розташований в АДРЕСА_1 , ринокова вартість якого 910000 грн.;
-автомобіль марки OPEL OMEGA, 1994 р.в., н.з. НОМЕР_1 , ринковою вартістю 2900 доларів США;
-автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4, 2004 р.в., н.з. НОМЕР_2 , ринковою вартістю 7340 доларів США;
-автомобіль марки TOYOTA HILUX, 2007 р.в., н.з. НОМЕР_3 , ринковою вартістю 13667 доларів США;
-ПГМФ 8915, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_4 , ринковою вартістю 2500 доларів США;
-ГМФ 8904-02, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_5 , ринковою вартістю 638 доларів США;
-прогулянкове вітрильне-моторне судно моделі «Spirit 21» (COMET), б/н, з бортовим реєстраційним номером « НОМЕР_6 », 1978 року побудови, двигун моделі «Farymann Diesel 10» № НОМЕР_7 , зареєстроване у Судновій книзі України серії СКУ №50 під номером 3298 від 16.09.2015 р., ринковою вартістю 15055 доларів США;
-прогулянкове вітрильне-моторне судно «Яхта», № НОМЕР_8 , з бортовим реєстраційним номером «ДАП-5962-К», 1975 року побудови, двигун моделі «VOLVO-PENTA», б/н, зареєстроване у Судновій книзі України серії СКР №063 під номером 5978 від 16.03.2017 р., ринковою вартістю 613488 грн;
Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу вони не можуть дійти згоди щодо поділу спільно набутого майна, просив суд провести його поділ, виділивши у його власність:
-земельну ділянку, площею 0,050 га, кадастровий номер 5123755800:02:006:0284, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану в АДРЕСА_1 , ринковою вартістю 652750 грн;
-житловий будинок, загальною площею 158,5 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 109,4 кв.м., з підвалом 109,4 кв.м., розташований в АДРЕСА_1 , ринковою вартістю 910000 грн.;
-автомобіль марки TOYOTA HILUX, 2007 р.в., н.з. НОМЕР_3 , ринковою вартістю 13667 доларів США;
-ГМФ 8904-02, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_5 , ринковою вартістю 638 доларів США;
-прогулянкове вітрильне-моторне судно «Яхта», № НОМЕР_8 , з бортовим реєстраційним номером «ДАП-5962-К», 1975 року побудови, двигун моделі «VOLVO-PENTA», б/н, зареєстроване у Судновій книзі України серії СКР №063 під номером 5978 від 16.03.2017 р., ринковою вартістю 613488 грн;
В ході розгляду справи позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 подавала заяви про зміну предмета позову (т.2 а.с.40-41, т.3 а.с.129-131), і остаточно просила суд :
1. визнати спірне нерухоме майно спільною сумісною власністю подружжя та провести його поділ, визнавши за нею право власності на :
- частину трикімнатної квартири АДРЕСА_2 ;
- частину земельної ділянки, площею 0,050 га, кадастровий номер 5123755800:02:006:0284, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану в АДРЕСА_1 ;
- частину житлового будинку, загальною площею 158,5 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 109,4 кв.м., з підвалом 109,4 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1 ;
- автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4, 2004 р.в., н.з. НОМЕР_2 , ринковою вартістю 286260 грн (що еквівалентно 7340 доларів США);
- ПГМФ 8915, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_4 , ринковою вартістю 97500 грн (що еквівалентно 2500 доларів США);
- прогулянкове вітрильне-моторне судно «Яхта», № НОМЕР_8 , з бортовим реєстраційним номером «ДАП-5962-К», 1975 року побудови, двигун моделі «VOLVO-PENTA», ринковою вартістю 909792 грн (що еквівалентно 23328 доларів США);
2. Стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості внеску до статутного фонду ТОВ «НВП «ПРИВОДСЕРВІСПЛЮС» у розмірі 11250 грн.
3. Стягнути з ОСОБА_1 на її користь різницю у вартості рухомого майна у розмірі 80851,52 грн.
4. Вселити її в житловий будинок в АДРЕСА_1 , зобов`язавши відповідача не чинити їй перешкод в користуванні зазначеним нерухомим майном, шляхом надання вільного доступу та передачі ключів до об`єктів, розташованих за зазначеною адресою.
5. Стягнути з ОСОБА_1 на її користь судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору, залученням суб`єкта оціночної діяльності та наданням правової допомоги. 
Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 також в ході розгляду справи подавав заяви про зміну предмета позову (т.3 а.с.110-111, 126-127), і остаточно просив суд :
1.Провести поділ спільно набутого майна подружжя, виділивши в його власність:
-земельну ділянку, площею 0,050 га, кадастровий номер 5123755800:02:006:0284, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану в АДРЕСА_1 та розташований на ній житловий будинок, загальною площею 158,5 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 109,4 кв.м., з підвалом 109,4 кв.м., загальною ринковою вартістю 3360000 грн.
-автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4, 2004 р.в., н.з. НОМЕР_2 .
2.В порядку поділу спільно набутого майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на :
-квартиру АДРЕСА_2 , загальна площа якої 94,0 кв.м;
-автомобіль марки OPEL OMEGA, 1994 р.в., н.з. НОМЕР_1 ;
-автомобіль марки TOYOTA HILUX, 2007 р.в., н.з. НОМЕР_3 ;
-ПГМФ 8915, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_9 ;
-ГМФ 8904-02, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_5 ;
-прогулянкове вітрильне-моторне судно моделі «Spirit 21» (COMET), б/н, з бортовим реєстраційним номером « НОМЕР_6 », 1978 року побудови, двигун моделі «Farymann Diesel 10» № НОМЕР_7 ;
-прогулянкове вітрильне-моторне судно «Яхта», № НОМЕР_8 , з бортовим реєстраційним номером « НОМЕР_10 », 1975 року побудови, двигун моделі «VOLVO-PENTA», б/н;
3.Стягнути з ОСОБА_1 на його користь судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору, проведенням експертизи та наданням правової допомоги.
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.09.2022 року первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
В порядку поділу спільно набутого майна подружжя за ОСОБА_1 визнано право власності на :
- частину квартири АДРЕСА_2 ;
- частину земельної ділянки, площею 0,050 га, кадастровий номер 5123755800:02:006:0284, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану в АДРЕСА_1 ;
- частину житлового будинку, загальною площею 158,5 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 109,4 кв.м., з підвалом 109,4 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1 ;
- автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4, 2004 р.в., н.з. НОМЕР_2 ;
- ПГМФ 8915, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_4 ;
- прогулянкове вітрильне-моторне судно «Яхта», № НОМЕР_8 , з бортовим реєстраційним номером «ДАП-5962-К», 1975 року побудови, двигун моделі «VOLVO-PENTA»;
В порядку поділу спільно набутого майна подружжя за ОСОБА_1 визнано право власності на :
- частину квартири АДРЕСА_2 ;
- частину земельної ділянки, площею 0,050 га, кадастровий номер 5123755800:02:006:0284, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану в АДРЕСА_1 ;
- частину житлового будинку, загальною площею 158,5 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 109,4 кв.м., з підвалом 109,4 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1 ;
-автомобіль марки OPEL OMEGA, 1994 р.в., н.з. НОМЕР_1 ;
-автомобіль марки TOYOTA HILUX, 2007 р.в., н.з. НОМЕР_3 ;
-ГМФ 8904-02, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_5 ;
-прогулянкове вітрильне-моторне судно моделі «Spirit 21» (COMET), б/н, з бортовим реєстраційним номером « НОМЕР_6 », 1978 року побудови, двигун моделі «Farymann Diesel 10» № НОМЕР_7 ;
Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні спірним будинком та ухвалено вселити ОСОБА_1 в житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 28750,32 грн. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 8100 грн. 
Додатковим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 15500 та судовий збір у розмірі 5465,20 грн.
В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість, незаконність рішення суду, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати в частині вирішення позовних вимог про поділ спільного майна подружжя та постановити нове судове рішення, яким провести поділ майна згідно запропонованого ним у зустрічному позові варіанті поділу майна, який остаточно вирішить спір між подружжям.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність рішення суду, порушення судом норм процесуального права, просив йогоскасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у стягненні судових витрат на сплату судового збору та правову допомогу.
ОСОБА_1 рішення суду в частині відмови їй в задоволенні позовних вимог про стягнення грошової компенсації  вартості внеску до статутного фонду ТОВ «НВП «ПРИВОДСЕРВІСПЛЮС», виключення з обсягу спільнонабутого майна подружжя одномісного експедиційного каяку DAGGER EXODUS 16.10 та двомісного прогулянкового  каяку MALIBU TWO XL, а тому рішення суду в цій частині не підлягає апеляційному перегляду відповідно до приписів ст.367 ЦПК України, як таке, що не оскаржується.
У відзивах на апеляційну скаргу на рішення суду та додаткове рішення суду ОСОБА_1 доводи апелянта не визнала, посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість, вважає запропонований ОСОБА_1 варіант поділу спільно набутого майна несправедливим та таким, що суттєво порушує її права, а тому просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін. 
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
ОСОБА_1 та його представник адвокат Тищенко С.Ю. в судове засідання не з`явилися, клопотань про розгляд справи в режимі відеоконференції або про відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України повідомлялися про дату, час і місце судового засідання (т.4. а.с.3, 4, 6, 7).
За таких обставин, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, що не з`явились, оскільки їх явка у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце її розгляду не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.
Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 Сімейного кодексу України, щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Неподільна річ (наприклад, автомобіль) не може бути реально поділений між подружжям, що як правило, встановлюється на підставі висновку відповідної судової експертизи, а інший з подружжя не згідний отримати грошову компенсацію замість своєї частки, або інша сторона не бажає сплачувати таку компенсацію та відповідно попередньо не вносить на депозитний рахунок суду належну грошову суму, то суд визнає за кожним із подружжя право власності на належну їм частку в спільному майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
Відповідно до роз`яснень, наданих у п.22, 30 постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року № 11, вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди – виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.
Судом встановлено і це підтверджується наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.04.1991 року по 24.09.2019 року, за час перебування в якому у спільну сумісну власність придбали об`єкти рухомого та нерухомого майна.
       З матеріалів справи, пояснень сторін в ході розгляду справи та доводів апеляційної скарги вбачається, що у сторін відсутній спір щодо належності майна саме на праві спільної сумісної власності та його обсягу (окрім виключених рішенням суду з обсягу спільного майна одномісного експедиційного каяку DAGGER EXODUS 16.10 та двомісного прогулянкового каяку MALIBU TWO XL, з чим сторони погодилися та рішення суду в цій частині не оскаржували).
       Отже, судом встановлено і визнано сторонами, що протягом перебування у шлюбі ними у спільну сумісну власність придбано наступне нерухоме та рухоме майно :
-трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальна площа якої 94,0 кв.м (т.3 а.с. 36-40);
-земельна ділянка, площею 0,050 га, кадастровий номер 5123755800:02:006:0284, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташована в АДРЕСА_1 (т.3 а.с. 41-44);
-житловий будинок, загальною площею 158,5 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 109,4 кв.м., з підвалом 109,4 кв.м., розташований в АДРЕСА_1 (т.3 а.с. 47-53);
-автомобіль марки OPEL OMEGA, 1994 р.в., н.з. НОМЕР_1 (т.1 а.с.9);
-автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4, 2004 р.в., н.з. НОМЕР_2 (т.1 а.с.9);
-автомобіль марки TOYOTA HILUX, 2007 р.в., н.з. НОМЕР_3 (т.1 а.с.9);
-ПГМФ 8915, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_4 (т.1 а.с.9);
-ГМФ 8904-02, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_5 (т.1 а.с.9);
-прогулянкове вітрильне-моторне судно моделі «Spirit 21» (COMET), б/н, з бортовим реєстраційним номером « НОМЕР_6 », 1978 року побудови, двигун моделі «Farymann Diesel 10» № НОМЕР_7 , зареєстроване у Судновій книзі України серії СКУ №50 під номером 3298 від 16.09.2015 р (т.1 а.с.8);
-прогулянкове вітрильне-моторне судно «Яхта», № НОМЕР_8 , з бортовим реєстраційним номером «ДАП-5962-К», 1975 року побудови, двигун моделі «VOLVO-PENTA», б/н, зареєстроване у Судновій книзі України серії СКР №063 під номером 5978 від 16.03.2017 р(т.1 а.с.8);
       Спір щодо ринкової вартості рухомого майна у сторін також відсутній, його вартість визначена в результаті відповідних експертних досліджень та підтверджується висновками фахівців.
       Для вирішення спірних питань щодо ринкової вартості придбаних подружжям за час шлюбу об`єктів нерухомого майна у справі призначена судова оціночно-будівельна експертиза і відповідно до висновків судового експерта від 28.04.2022 року (т.3 а.с.3-93) встановлена наступна ринкова вартість належних сторонам об`єктів нерухомого майна :
-трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальна площа якої 94,0 кв.м – 1 768 000 грн (що еквівалентно 60 442 доларів США по курсу НБУ) (т.3 а.с.18);
-земельної ділянки, площею 0,050 га, кадастровий номер 5123755800:02:006:0284, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану в АДРЕСА_1 - 1 876 000 грн (що еквівалентно 64 125 доларів США по курсу НБУ) (т.3 а.с.34);
-житлового будинку, загальною площею 158,5 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 109,4 кв.м., з підвалом 109,4 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1 - 1 484 000 грн (що еквівалентно 50 720 доларів США по курсу НБУ) (т.3 а.с.34);
Перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції та зважаючи на доводи як апеляційної скарги ОСОБА_1 , так і аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , приймаючи до уваги тривалий час розгляду справи (провадження у справі відкрито 09.04.2020 року (т.1 а.с.200), а рішення ухвалено 14.09.2022 року (т.3 а.с.142), а також те, що вартість спірного майна інколи визначалась експертами лише у доларовому еквіваленті, в інших випадках у гривні, як національній валюті України, у співвідношенні до курсу долара США, визначеному НБУ, який мав суттєві відмінності протягом всього часу розгляду справи, з метою дотримання балансу інтересів сторін та принципу справедливості, а також маючи на меті встановлення об`єктивної істини у справі, суд апеляційної інстанції вважає необхідним виходити з визначеної експертами вартості майна, з якою сторони погодилися, у співвідношенні до курсу долара США, визначеного НБУ станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції, що дасть змогу визначену експертами у різні часи вартість майна привести до одного знаменика та перевірити дотримання судом принципу рівності часток подружжя при поділі майна.
Отже, за наведених обставин, на час ухвалення судом першої інстанції рішення ринкова вартість спільного майна сторін складала :
-квартири АДРЕСА_2 , загальна площа якої 94,0 кв.м – 2 209 759, 52 грн, що еквівалентно 60 442 доларів США (т.3 а.с. 18);
-земельної ділянки, площею 0,050 га, кадастровий номер 5123755800:02:006:0284, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташованої в АДРЕСА_1 - 2 344 410 грн, що еквівалентно 64 125 доларів США (т.3 а.с.34);
-житлового будинку, загальною площею 158,5 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 109,4 кв.м., з підвалом 109,4 кв.м., розташованому в АДРЕСА_1 «а» - 1 854 323, 2 грн, що еквівалентно 50 720 доларів США (т.3 а.с.34);
-автомобіля марки OPEL OMEGA, 1994 р.в., н.з. НОМЕР_1 – 106 024 грн, що еквівалентно 2900 доларів США (т.1 а.с.58-61) ;
-автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4, 2004 р.в., н.з. НОМЕР_2 – 268 350 грн, що еквівалентно 7340 доларів США (т.1 а.с. 63-66);
-автомобіль марки TOYOTA HILUX, 2007 р.в., н.з. НОМЕР_3 – 499 665 грн, що еквівалентно 13667 доларів США (т.1 а.с. 67-70);
-ПГМФ 8915, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_4 – 91 625 грн, що еквівалентно 2500 доларів США (т.1 а.с. 82-85);
-ГМФ 8904-02, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_5 – 23325 грн, що еквівалентно 638 доларів США (т.1 а.с. 77-80);
-прогулянкове вітрильне-моторне судно моделі «Spirit 21» (COMET), б/н, з бортовим реєстраційним номером «ДАП-3279-К», 1978 року побудови, двигун моделі «Farymann Diesel 10» № НОМЕР_7 , зареєстроване у Судновій книзі України серії СКУ №50 під номером 3298 від 16.09.2015 р., ринковою вартістю 550 410 грн, що еквівалентно 15055 доларів США (т.1 а.с.10-20);
-прогулянкове вітрильне-моторне судно «Яхта», № НОМЕР_8 , з бортовим реєстраційним номером «ДАП-5962-К», 1975 року побудови, двигун моделі «VOLVO-PENTA», б/н, зареєстроване у Судновій книзі України серії СКР №063 під номером 5978 від 16.03.2017 р., ринковою вартістю 853 127 грн, що еквівалентно 23 335 доларів США (т.1 а.с.21-32);
Таким чином, згідно наданим сторонами доказам, загальна вартість спільного майна, набутого за час перебування сторін у шлюбі складає 8 800 796 грн, що еквівалентно 240 722 доларів США.
Приймаючи до уваги положення статей 69, 70 СК України, згідно яких  частки майна дружини та чоловіка при його поділі є рівними, зважаючи на відсутність доказів існування інших домовленостей подружжя щодо часток у праві власності в разі поділу спільного майна та відсутність шлюбного договору між ними, розмір частки кожного з подружжя складає 4 400 398 грн, що еквівалентно 120 361 доларам США. 
       При цьому, суд звертає увагу, що при поділі майна враховуються також інші суттєві для справи обставини, зокрема, чи мають інші особи право користування спірним майном подружжя, хто фактично користувався спірним майном, як в період шлюбу, так і після його розірвання, а якщо це професійне обладнання, промислове устаткування, спортивний інвентар, тощо, то з`ясуванню підлягає також і те для кого з подружжя, з огляду на професійну діяльність чи захоплення, це майно придбавалося.
З досліджених судом та наявних у справі доказів вбачається, що сторони у справі після придбання у 1997 році квартири АДРЕСА_2 за домовленністю між собою надали право користування нею своєму синові ОСОБА_2 , його дружині ОСОБА_4 та малолітній доньці ОСОБА_4 , які там поселилися, провели ремонтні роботи та зареєстрували міце проживання (т.2 а.с.48). 
З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що спірна квартира придбавалася подружжям з ініціативи ОСОБА_1 саме для проживання сина та його родини, тому й не була нею включена до спільного майна подружжя при поданні первісного позову про поділ майна. Оскільки після того, як ОСОБА_1 пішов з родини, утворив іншу сім`ю і почав їй всіляко перешкоджати проживати у побудованому подружжям спірному будинку, між ним і сином розпочався конфлікт, оскільки син став на її захист щодо права проживання у будинку, це і стало підставою включення ОСОБА_1 спірної квартири в перелік спільного майна подружжя, що підлягає поділу.
Посилаючись на те, що квартира та будинок разом з земельною ділянкою є абсолютно різними об`єктами нерухомості, розташовані у різних населених пунктах, мають суттєву різницю у вартості, при тому, що їх площа дозволяє безперешкодно користуватися кожній зі сторін своєю часткою в кожному об`єкті нерухомості, а також зазначаючи, що це буде гарантувати і права користувачів квартири – ОСОБА_2 та його родини, позивачка просила суд провести поділ об`єктів нерухомого майна шляхом визнання права власності за кожним із сторін по частки. 
Заперечуючи проти заявлених первісних позовних вимог та подавши зустрічний позов із своїм варіантом поділу спірного майна, ОСОБА_1 у позові та в апеляційній скарзі посилався на те, що запропонований ним варіант поділу остаточно вирішить спір між сторонами. При цьому він просив виділити у його власність спірний житловий будинок та земельну ділянку, а також автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4, 2004 р.в., н.з. НОМЕР_2 , а належну сторонам квартиру, решту транспортних засобів, прогулянкові плавзасоби та причіпи виділити у власність ОСОБА_1 . 
Перевіряючи доводи апелянта, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що запропонований ОСОБА_1 варіант поділу майна не відображає принципу рівності часток подружжя, оскільки за таких обставин вартість виділеного йому майна складає 4 441 424 грн, що на 41 026 грн є більшим, ніж частка ОСОБА_1 , але й, що не меньш суттєво, не забезпечує дотримання балансу інтересів сторін та не враховує фактичне користування майном, що склалося у подружжя за час перебування у шлюбі та після розірвання шлюбу.
Зважаючи на те, що прогулянкові плавзасоби, причіпи для перевезення каяків придбавалися родиною у зв`язку з захопленням ОСОБА_1 водним туризмом, то виділення їх всіх у власність лише дружині ОСОБА_1 замість іншого більш суттєвого та корисного для неї спільного майна, не є справедливим та доречним, у подальшому покладе на неї додатковий тягар та необхідність їх реалізації та, на думку суду, не буде забезпечувати баланс інтересів сторін.
Щодо поділу судом транспортних засобів сторін, то суд зауважує, що первісно у зустрічному позові ОСОБА_1 просив виділити йому у власність саме автомобіль марки TOYOTA HILUX, 2007 р.в., н.з. НОМЕР_3 , яким фактично користувався. 
Отже, зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалене судом рішення в частині поділу майна подружжя враховує всі суттєві для справи обставини, є максимально наближеним до рівності часток сторін та не ставить когось із них у більш невігідні умови у порівнянні з іншим, а тому не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань.
Крім того, приймаючи до уваги, що у справі наявні докази тривалого конфлікту сторін та звернення у зв`язку із цим ОСОБА_1 до правоохороних органів із заявами про перешкоди, що чинив їй ОСОБА_1 у проживанні в спірному спільному будинку (т.1 а.с.183-189), колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача не чинити позивачці перешкод в користуванні будинком та її вселення. 
Відповідно до ч.1 , п.1ч.3 ст.133 ЦПК, ч.1,3 ст.137 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги адвокатом за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України  при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. 
Приймаючи до уваги, що позовні вимоги як позивача за первісним позовом, так і позивача за зустрічним позовом задоволені частково, суд апеляційної інстанції вважає, що стягуючи судові витрати у справі з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 суд першої інстанції відповідно до ст.141 ЦПК України врахувавши як витрати на сплату судового збору, так і витрати на проведення експертизи та стягнув суму пропорційну задоволеним позовним вимогам позивача за зустрічним позовом.
Щодо доводів апеляційної скарги на додаткове рішення суду колегія суддів виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 31.08.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про зміну предмета позову у якій крім іншого, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь судові витрати у справі, які складаються із: судового збору за подання позовної заяви в сумі 10510,00 грн.,судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 500,00 грн., витрати із залучення суб`єкта оціночної діяльності в сумі 10600,00 грн.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.
Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
З огляду на те, що заява про стягнення судових витрат заявлена ОСОБА_1 під час розгляду справи та вказані у ній питання не були вирішені у рішенні Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.09.2022 року, а також зважаючи на те, що на підтвердження понесення витрат заявницею надано належні та допустимі докази, зокрема: Договір про надання юридичних послуг від 08.11.2019 року, Додаткову угоду (Додатко №1 до Договору про надання юридичних послуг від 08.11.2019 року) від 08.11.2019 року, Акт виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг б/н від 08.11.2019 року та Додатку до цього Договору №1 від 08.11.2019 року, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність ухвалення у справі додаткового рішення та стягнення на користь ОСОБА_1 понесених нею судових витрат під час розгляду справи. 
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Євро-пейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 лип-ня 2006 року, заява N 63566/00, § 23).
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції дійшов по суті вірного висновку про визнання спірного  майна спільною сумісною власністю подружжя та провів його поділ з дотриманням балансу інтересів сторін та рівності їх часток, а тому доводи апеляційної скарги внаведеній частині підлягають відхиленню, як такі, що не спростовують висновки суду.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381,382 ЦПК України, суд
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Тищенко Станіслав Юрійович, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 вересня 2022 року залишити без задоволення.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 вересня 2022 року залишити без змін.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Тищенко Станіслав Юрійович, на додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2022 року залишити без задоволення.
Додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повне судове рішення складено 10 лютого 2023 року.

Головуючий    О.В. Кутурланова 

Судді: Н.В. Орловська 

Т.Г. Чорна