Номер провадження: 22-ц/813/4061/23 
Справа № 495/3034/22

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі суддів :
головуючої Орловської Н.В.
суддів Пузанова Л.В.
        Чорна Т.Г.
секретар Зєйналова А.Ф.к.
розглянув у  відкритому судовому засіданні  апеляційну скаргу   ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Кузьменко Михайло Борисович, на  рішення Білгород-Дністровського   міськрайонного суду   Одеської області  від 12 жовтня 2022 р. у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа – Старокозацька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про усунення перешкод у здійсненні спілкування з онуками, 
ВСТАНОВИВ:
23.05.2022 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа – Старокозацька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області зазначаючи, що відповідач із січня 2022р. разом із неповнолітніми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 змінила постійне місце проживання та чинить перешкоди у спілкуванні із онуками. Просили усунути перешкоди, визначити порядок і спосіб їх участі у спілкуванні та вихованні шляхом:
1) спілкування із онуками кожного дня з 15-00 год. до 20-00 год. як в присутності, так й без присутності батьків;
2) систематичних побачень кожної першої та третьої суботи місяця з 10:00 год. до 18:00 год.;
3) спільного відпочинку у присутності матері та батька дітей або за їх згоди без їх присутності, за згодою дітей, під час літніх, осінніх, зимових та весняних канікул – три дні поспіль.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 жовтня 2022 р. позовні вимоги задоволено частково. Постановлено:
Встановити спосіб участі дідусю ОСОБА_3 , та бабусі ОСОБА_2 у вихованні онуків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме:
- спільний відпочинок дідуся та бабусі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з онуками влітку – сім днів та спільний відпочинок під час осінніх, зимових та весняних канікул по три дні безперервно за згодою дітей;
- брати участь у вихованні та спілкуванні кожної суботи та неділі з 11.00 до 14.00 години за місцем проживання дідуся та бабусі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, без присутності матері дітей, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дітей.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду мотивовано тим, що регулярне спілкування позивачів та їх участь у вихованні онуків сприяє їх розвитку. Оскільки відповідач ОСОБА_1 чинить перешкоди позивачам у спілкуванні з дітьми, тому найкращому забезпеченню інтересів дітей є встановлений судом графік спілкування позивачів із онуками. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Кузьменко Михайло Борисович, просить рішення суду в частині визначеного судом способу участі позивачів у вихованні і спілкуванні із онуками ОСОБА_6 , 2014р.н та ОСОБА_6 , 2017р.н. кожної суботи і неділі із 11-00 по 14-00 за місцем проживання дідуся та бабусі, а також в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, без присутності матері дітей, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дітей скасувати та постановити нове рішення, яким встановити участь позивачів у спілкуванні і вихованні дітей кожної першої та третьої суботи місяця із 10-00 до 18-00 год. в присутності матері або за її згодою без її присутності, з обов`язковою згодою дітей за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 .
Вважає, що судом визначений спосіб участі позивачів у вихованні дітей без врахування їх інтересів, стану здоров`я, збалансованого режиму дня. Також не врахована необхідність забезпечення найбільшого ступеня захисту у період воєнного стану шляхом знаходження дітей за місцем постійного проживання, де є місце укриття, підвальне приміщення на подвір`ї приватного будинку.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому відповідно до ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, апеляційним судом встановлено таке.
Судом першої інстанції встановлено і визнається сторонами, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також визнаний факт родинних відносин між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх неповнолітніми онуками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Статтею 5 Конвенції про контакт з дітьми (підписана 15.05.2003, набрала чинності для України 01.04.2007) передбачено, що з урахуванням найвищих інтересів дитини може бути встановлено контакт між дитиною та особами, що не є її батьками, але мають сімейні зв`язки з дитиною. Договірні Держави вільні поширювати це положення на осіб, інших, ніж ті, що зазначені в пункті 1, й у випадках, коли таке поширення відбувається, держави можуть вільно вирішувати, які види контакту, визначені під літерою "a" в статті 2, повинні бути застосовані.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства", контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Відповідно до ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, при цьому, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 СК України баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
У відповідності до ч. 3 ст. 291 ЦК України фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.
Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що неповнолітні діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживають із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а їх батько   ОСОБА_4 та позивачі проживають окремо. Між батьками існує спір про визначення місця проживання дітей.
Суд визнав встановленим, що відповідач ОСОБА_1 чинить перешкоди позивачам у спілкуванні з онуками, що є порушенням їх прав на безперешкодну участь у спілкуванні із дітьми та їх вихованні. Втрата тісних родинних зв`язків за наявності таких перешкод суперечить інтересам дітей та їх всебічному розвитку. Зазначені обставини доводами апеляційної скарги не заперечені та не спростовані.
За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.
Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82).
Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» (заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15 (провадження № 61-14491сво20).
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, правильно виходив із того, що ОСОБА_1 чинить позивачам перешкоди у спілкуванні з їх онуками, а це суперечить вимогам статей 159, 257, 263 СК України, оскільки позивачі як дід та баба мають законне право на спілкування зі онуками та на участь у їх вихованні.
Отже правильним є висновок суду про те, що права позивачів є порушеними та у відповідності до приписів ст. 257 СК України підлягають судовому захисту шляхом визначення судом способу їх участі у виховання дітей шляхом встановлення місця і часу періодичних та систематичних побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування місця проживання позивачів з врахування положень ст. 263 та 159 цього Кодексу.
Суд першої інстанції, врахувавши звичний графік малолітньої ОСОБА_7 , 2017р.н., яка відвідує школу та Добинди Емілії, 2017р.н., яка відвідує дитячий садок, а також висновок органу опіки і піклування, яким рекомендовано позивачам брати участь у вихованні онуків з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, визначив порядок участі діда та баби шляхом спільного відпочинку під час літніх, осінніх, зимових і весняних канікул. 
Крім того, правильним є висновок суду щодо спільного відвідування місць культурно - розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей із обов`язковим врахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів і потреб. Суд першої інстанції у цій частині свого рішення дотримався розумного балансу інтересів між сторонами та онукою, врахувавши насамперед інтереси дітей.
Разом із тим заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відносно визначеного судом графіку і періодичності таких відвідин за місцем проживання позивачів. 
Як вбачається з матеріалів справи, Старокозацькою сільською радою, як органом опіки та піклування, надано затверджений рішенням виконавчого комітету № 118 Старокозацької сільської ради від 21.09.2022 року. письмовий висновок  щодо визначення порядку і способу участі у спілкуванні та вихованні бабі  ОСОБА_2 та діду ОСОБА_3  з онуками:  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  та ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  згідно якого визнано доцільним визначити спосіб участі бабусі  та дідуся  у вихованні онуків, місця та час їх спілкування,  згідно графіка  кожної суботи та неділі з 11.00 години до 14.00 години за місцем проживання дідуся та бабусі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, без присутності матері дітей, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дітей.
Суд першої інстанції визнав такий порядок і спосіб участі позивачів у спілкуванні та вихованні малолітніх онуків таким, що в цілому відповідає інтересам дітей, а тому визнав доцільним встановлення позивачам саме такий графік спілкування із онуками .
Проте, з таким висновком суду повністю погодитись не можна. 
Відповідно до положень частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок при розгляді спору, зокрема, про участь одного із батьків у вихованні дитини, щодо його розв`язання на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, батьків, інших осіб, які бажають проживати із дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 
Суд може не погодитись з висновком органу опіки і піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Як вбачається зі змісту рішення виконкому Старокозацької сільської ради від 21.09.2022 р №118 та додатку до нього (письмового висновку щодо участі позивачів у спілкуванні та вихованні онуків), органом опіки і піклування констатовано той факт, що мати ОСОБА_1 не дає можливості ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у їх спілкуванні та вихованні неповнолітніх онуків за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 . 
Проте, відсутнє будь-яке обґрунтування доцільності та необхідності для гармонійного і всебічного розвитку дітей їх перебування за місцем постійного проживання позивачів кожної суботи і неділі з 11-00 до 14-00 год.
Водночас апеляційний суд зауважує, що визначені судом щотижневі відвідини онуками місця постійного проживання позивачів та місць відпочинку без присутності матері дітей обмежує можливість останньої на повноцінне виконання її батьківських прав та обов`язків, спрямованих на забезпечення гармонійного розвитку, виховання, спілкування з дітьми з врахуванням їх віку, стану здоров`я та потреб. 
При цьому, суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо заперечення встановленого судом місця спілкування позивачів із онуками та визначення такого спілкування виключно за місцем проживання відповідачки по АДРЕСА_1 , оскільки перебування дітей під час повітряної тривоги поблизу наявного у цьому дворі місця укриття (підвалу) є засобами безпеки, які сторони зобов`язані дотримуватись у період особливого та воєнного стану незалежно від того, із ким діти на цей час перебувають. Крім того, відсутності такого укриття у домоволодінні позивачів не встановлено.
При цьому слід враховувати, що діти з часу народження постійно проживали в будинку позивачів, а тому це місце є звичним для їх періодичних відвідин.
До того ж наявність конфлікту та неприязні відносини між відповідачкою та позивачами не є підставою для обмеження прав останніх на спілкування з онуками, адже тривалість часу, проведеного дітьми з бабою чи дідом у звичному для дітей середовищі може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії» ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року). 
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачі мають негативний вплив на дітей, а перебування їх за місцем проживанням діда і баби спричинить шкоду.
        За таких  обставин та виходячи із розумного балансу інтересів між сторонами та онуками, врахувавши насамперед інтереси дітей, апеляційний суд  дійшов висновку,  що  рішення суду у вказаній частині належить  змінити та встановити час спілкування позивачів із онуками кожної першої і третьої суботи місяця із 11-00 по 14-00 за місцем проживання позивачів.
На підставі викладеного, ст. 159, 263 СК України, керуючись ст. 367,376 ЦПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:

        Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Кузьменко Михайло Борисович, задовольнити частково.
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 жовтня 2022 р. у частині визначення часу спілкування  ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 із онуками  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кожної суботи та неділі з 11.00 години до 14.00 години змінити та встановити періодичність такого спілкування кожної першої і третьої суботи місяця із 11-00 по 14-00 за місцем проживання позивачів.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуюча ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ Л.В.Пузанова

________________ Т.Г.Чорна