КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа №  752/7497/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/119/2023
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
08 лютого 2023 року                                                                                                          м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Кулікової С.В., Музичко С.Г.,                                                         
                                         при секретарі      Савіцькій Д.А.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач: акціонерне товариство «Укрсиббанк»,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 серпня 2022 року, постановлену під головуванням судді Хоменка В.С.,-    
 
  встановив:
 
У липні 2022 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 2-3694/10, виданого 18 жовтня 2010 року Голосіївським районним судом м. Києва, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АКІБ «Укрсиббанк» боргу в розмірі 1 756 859, 95 коп., таким, що не підлягає виконанню.
Заява обґрунтована тим, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 серпня 2022 року у задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.
Представник АТ «Укрсиббанк» проти апеляційної скарги заперечив.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Суд першої інстанції дійшов висновку, що у даному разі, оскільки виконавчий лист не пред`явлено до виконання, необхідності звертатись до суду із заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання немає.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.
Встановлено, що 19 серпня 2010 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11374955000 від 23.07.2008 року в сумі 219 314,20 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 755 039,95 грн, а також суму судового збору в розмірі 1 700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. 
На виконання рішення суду видано виконавчі листи, отримані стягувачем 25 жовтня 2010 року.
29 серпня 2011 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11374955000 від 23.07.2008 року в сумі 219 314,20 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 755 039,95 грн, а також суму судового збору в розмірі 1 700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сум і 120,00 грн. 
На виконання рішення суду видано виконавчі листи отримані стягувачем 15 листопада 2012 року.
16 серпня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві відкрито ВП № 39377253, з виконання виконавчого листа № 2-3694/10, виданого 18 жовтня 2010 року.
30 грудня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».
20 травня 2019 року державним виконавцем, на виконання доручення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28 березня 2019 року, винесено постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-3694/10 від 18 жовтня 2010 року, у зв`язку із тим, що розшукано майно та необхідно вчинити виконавчі дії.
Згідно листа Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03 червня 2022 року № 28168 повторно виконавчий лист № 2-3694/10 від 18 жовтня 2010 року до відділу не пред`являвся.
Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_1 зазначив, що оскільки виконавчий лист був повернутий стягувачеві 30 грудня 2015 року, і в подальшому не пред`являвся до виконання, строки його пред`явлення до виконання закінчилися, тому наявні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.
Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконню, застосовується у випадках, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
Встановлено, що потворно виконавчий лист № 2-3694/10 від 18 жовтня 2010 року до відділу державної виконавчої служби не пред`являвся.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що єдиним способом захистити права боржника є звернення до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки без цього відсутні підстави для скасування арешту майна, колегія суддів не приймає.
Так, заявником не доведено наявність передбачених законом підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 18 серпня 2022 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-        
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1   залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 13 лютого 2023 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                                                                      Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                                       С.В. Кулікова

 
 
                                                                                                                                  С.Г. Музичко