Ухвала    
 
28 березня 2023 року
м. Київ
справа № 182/3152/22
провадження № 61-3968 ск23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Хопти С. Ф.,
розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські електричні послуги» про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2022 року   ОСОБА_1  звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просила визнати незаконним та скасувати наказ                  від 10 травня 2022 року № 254-к про призупинення дії трудового договору, зобов`язати відповідачанарахувати та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу (за час незаконного призупинення трудового договору). 
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року, позов  ОСОБА_1 задоволено.Визнано незаконним та скасовано наказ ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» від 10 травня 2022 року № 254-к про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 . Поновлено з 11 травня 2022 року дію трудового договору з фахівцем Нікопольського центру обслуговування клієнтів ОСОБА_1 . Стягнуто з ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 44 044,56 грн, суму виплати зазначено без урахування податків і зборів.
У березні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга                      ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», в якій просило вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положеннями частини першої статті 274 ЦПК України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин.
Верховний Суд врахував, що, відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанцій дійшов висновку, що ця справа є малозначною з огляду на предмет та ціну позову, а тому підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (ухвала Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2022 року).
Підстави вважати, що суд помилково відніс зазначену справу до категорії малозначних, відсутні. Крім того, заявник не мотивує наявність підстав для розгляду касаційної скарги вказаною обставиною.
Верховний Суд, який відповідно до статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
У касаційній скарзі заявник посилається на випадки, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.
Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки заявник у касаційній скарзі не довів факт існування суперечності висновків судів попередніх інстанцій відносно судової практики Верховного Суду у справах з ідентичними фактичними обставинами. Доводи заявника полягають у його незгоді з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин, однак не обґрунтовують фундаментальність вирішених у справі правових питань. 
Разом з тим, аналіз судових рішень у справі та наведені заявником доводи не дають підстав для висновку про те, що ця справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа становить значний суспільний інтерес або має для нього виняткове значення.
Інших належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в цій справі, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі не наведено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» реалізувало своє право на апеляційний перегляд цієї справи.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження відповідають Конституції України.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські електричні послуги» про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                      О. В. Білоконь
                                                                                                                О. М. Осіян
                                                                                                                С. Ф. Хопта