Ухвала
іменем України 
14 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 761/3721/23
провадження № 51-724 впс 23
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 , 
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю: 
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
захисника                                                    ОСОБА_5 ,
прокурора                                                    ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_7 про направлення матеріалів кримінального провадження № 761/3721/23 за обвинуваченням ОСОБА_8 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
в с т а н о в и в:
До Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК України надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 про направлення матеріалів кримінального провадження №  761/3721/23 за обвинуваченням ОСОБА_8 з одного суду до іншого в  межах юрисдикції різних апеляційних судів,
Так, у клопотанні зазначено, що в провадженні Шевченківського районного суду м.  Києва перебуває на розгляді кримінальна справа за обвинувальним актом у  кримінальному провадженні № 12016160480000240 від 22 січня 2016 року (справа №  761/3721/23) щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст.  209 КК України. Як зазначає захисник, сторона обвинувачення, направляючи вказаний обвинувальний акт до Шевченківського районного суду м. Києва, очевидно керувалась ч. 9 ст. 615 КПК України, трактуючи її положення про можливість у будь-якому випадку направлення обвинувального акта до суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового слідства, що закінчив досудове розслідування. Натомість, вказує захисник, обставини кримінального провадження, викладені в обвинувальному акті та матеріалах провадження, дають підстави стверджувати, що описані події відбувались на території м. Одеси та Одеської області, більшість слідчих дій проводились на території Одеської області, усі тимчасові доступи здійснювались на території м. Одеси та Одеської області на підставі ухвал слідчих суддів Приморського районного суду м. Одеси, сторона захисту, представник потерпілого, переважна кількість допитаних у справі свідків зареєстровані на території м. Одеси. На підтвердження зазначеного, захисник долучає до клопотання, зокрема, копію постанови процесуального керівника - прокурора ОСОБА_9 про визначення місця проведення слідчих дій від 18 травня 2016 року, відповідно до якої, враховуючи наведені обставини, місцем проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 12016160480000240 від 22 січня 2016  року визначено м. Одеса.
Крім того, захисник наголошує на тому, що у зв`язку із направленням зазначеного кримінального провадження до Шевченківського районного суду м. Києва в умовах воєнного стану значно ускладнюється його розгляд не тільки через аварійні відключення електроенергії та повітряні тривоги, але й через необхідність діставатись до суду стороні захисту та іншим учасникам процесу. Ця обставина, на думку захисника, негативно вплине на обов`язок суду щодо забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження.
З огляду на вищезазначене, захисник з посиланням на ч. 1 ст. 34 КПК України, відповідно до якої з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження воно може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, просить направити дане кримінальне провадження до Приморського районного суду м.  Одеси.
Учасникам судового провадження було повідомлено про час та місце розгляду клопотання. Заперечень та клопотань про відкладення дати розгляду клопотання не  надійшло.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_5 , котрий просив клопотання захисника ОСОБА_10 задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який вважав, що слід відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 , перевіривши інформацію, надану Шевченківським районним судом м. Києва, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання захисника не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у  межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У  разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
А у ч. 1 ст.  34 КПКУкраїни передбачено перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду.
Так, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Окрім зазначених вище обставин, які є підставами для обов`язкового направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, у ч. 1 ст. 34 КПК України визначені дискреційні підстави для зміни підсудності. А саме, до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).
Зі змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні № 12016160480000240 від 22 січня 2016 року вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб у особливо великих розмірах (ч. 4 ст. 190 КК України). При цьому в обвинувальному акті зазначається, що досудовим розслідуванням місце вчинення злочину не встановлено. 
Крім того, ОСОБА_8 згідно з ч. 2 ст. 44 КК України обвинувачується також у вчиненні фінансової операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на маскування незаконного походження таких коштів, а також набуття, володіння, використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчиненими за попередньою змовою групою осіб та в особливо великому розмірі (ч. 3 ст. 209 КК України в  редакції статті Закону № 430-IV від 16.01.2003; зі змінами, внесеними згідно із  Законами № 2258-VІ від 18.05.2010, № 4025-VІ від 15.11.2011, № 1702-VІІ 
від 14.10.2014, чинної на час вчинення злочину). При цьому в обвинувальному акті також зазначено, що досудовим розслідуванням місце вчинення даного злочину не  встановлено. 
Оскільки з даних, що містяться в обвинувальному акті, конкретне місце вчинення інкримінованих ОСОБА_8 злочинів встановити неможливо, кримінальне провадження відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України має здійснюватися судом, у  межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. 
А з обвинувального акта вбачається, що досудове розслідування здійснювалось Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві. 
Водночас зі змісту абзацу 6 ч. 1 ст. 34 КПК вбачається, що законодавцем чітко встановлено критерії визначення суду, до якого у виняткових випадках до початку судового розгляду з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд кримінальне провадження і до таких критеріїв відноситься місце проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків. 
Звертаючись з клопотанням, захисник зазначив, що всі учасники судового провадження знаходяться в м. Одеса, проте його клопотання не містить обґрунтування того, що обвинувачений ОСОБА_8 , потерпілий чи більшість свідків у цьому кримінальному провадженні проживають саме на території, яка перебуває в межах юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси, а також не містить інших обґрунтувань, які з огляду на положення 
ст. 34 КПК могли би бути підставою для передачі цього кримінального провадження на розгляд саме Приморського районного суду м.  Одеси.
Беручи до уваги вищезазначене та враховуючи положення ст. 34 КПК, колегія суддів Верховного Суду не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 і направлення матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 (справа № 761/3721/23) на розгляд саме до Приморського районного суду м.  Одеси.
Керуючись ст. ст. 32, 34 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про направлення матеріалів кримінального провадження № 761/3721/23 за обвинуваченням ОСОБА_8 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів відмовити. 
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                              ОСОБА_3