ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/88/23 Справа № 201/13912/19  Категорія 20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В,
при секретарі - Гаржі О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргоютовариства з обмеженою відповідальністю «КП-Комфорт» 
на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року 
у справі за позовом Фонду державного майна України, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «КП-Комфорт», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ДП Комфорт», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Зайченко Ірина Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петренко Катерина Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового приміщення і витребування майна з чужого незаконного володіння, - 
В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року Фонд державного майна України, ОСОБА_1 звернулися до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що ТОВ «КП Комфорт» продало, а ОСОБА_2 придбала на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 10 травня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А., житлове приміщення № 1111 гуртожитку літ. А-12, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зазначають, що ТОВ «КП Комфорт» було власником спірного майна на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року у справі № 904/10561/15. Постановою Вищого господарського Суду України від 19 липня 2016 року вказане рішення було скасовано, а провадження по справі припинено. 
Вказане свідчить про те, що ТОВ «КП Комфорт» не набуло права власності на спірне майно та мало права ним розпоряджатися.
Зазначають, що власником приміщення № 1111 гуртожитку літ. А-12 після тривалих судових спорів, є держава в особі Фонду державного майна України.
Вважають, що їх конституційне право на власність порушено та незаконно позбавлено майна та єдиним вирішенням спірного питання є захист у судовому порядку, шляхом визнання договору купівлі-продажу недійсним. 
Враховуючи, що зміст договору купівлі-продажу від 10 травня 2016 року суперечить інтересам держави, як власника нерухомого майна, а також приймаючи до уваги, що майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, про що ОСОБА_2 могла дізнатися, з урахуванням уточнених позовних вимог просили суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового приміщення № 1111 гуртожитку літ. А-12, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 10 травня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «КП Комфорт», посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29593633 від 13 травня 2016 року; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь держави в особі Фонду державного майна України житлове приміщення № 1111 гуртожитку літ. А-12, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки укладеному 27 листопада 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В., реєстровий №1901, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44559698 від 12 грудня 2018 року.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року позовні вимоги Фонду державного майна України, ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового приміщення № 1111 гуртожитку літ. А-12, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 10 травня 2016 року між ТОВ «КП-Комфорт» і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29593633 від 13 травня 2016 року.
Витребувано на користь держави в особі Фонду державного майна України з володіння ОСОБА_3 житлове приміщення № 1111 гуртожитку літ. А-12, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки від 27 листопада 2018 року, укладеному між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В., реєстровий номер 1901, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44559698 від 12 грудня 2018 року.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 і ТОВ «КП-Комфорт» треті особи ТОВ «ДП Комфорт», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Зайченко І.А. і приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петренко К.В. про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зміст укладеного 10 травня 2016 року договору купівлі-продажу між ТОВ «КП Комфорт» та ОСОБА_2 , предметом якого було житлове приміщення № 1111 гуртожитку літ. А-12, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , суперечить інтересам держави, оскільки товариство розпорядилося майном, яке не було його власністю, а є власністю держави. Суд також зазначив, що спірне житлове приміщення вибуло з володіння поза волею власника - держави, тому позовні вимоги Фонду державного майна України про витребування майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 (раніше ОСОБА_2 ) підлягають задоволенню. Вимоги ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння не підлягають задоволенню, оскільки таке право відповідно до положень ст. 387 ЦК України надано лише власникові, яким позивач не являється. 
Не погодившись з рішенням суду ТОВ «КП-Комфорт» звернулося з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було повністю досліджено обставини справи. Зазначає, що спірний гуртожиток, разом з приміщенням №1105 були передані у приватну власність на підставі договору купівлі-продажу №КП-151 від 10 вересня 1993 року, акту прийому передачі від 28 жовтня 1993 року, розшифровки основних засобів по залишковій вартості до договору купівлі-продажу №КП-151, визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. від 10 травня 2016 року є неможливим, оскільки вказані об`єкти нерухомого майна були відчужені з державної власності, таким чином спірний договір не зачіпає права позивачів.
Фонд державного майна України, ОСОБА_1 подали відзив на апеляційну скаргу, в якому просили залишити апеляційну скаргу ТОВ «КП-Комфорт» без задоволення, а рішення суду без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року, яка опублікована в офіційному виданні «Голос України» 02 червня 2016 року, місто Дніпропетровськ перейменовано в місто Дніпро. Отже, адреса розташування спірного об`єкту нерухомості, яка зазначалася в раніше винесених рішеннях, вказується як АДРЕСА_1 . Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області № 14/51-07 (41/36-07) від 14 лютого 2007 року за ДП «Оріль», яке створено шляхом перереєстрації ДП ЖКП «Комфорт» АТ «Оріль», що в свою чергу було створено правонаступником АТ «Оріль – ЗАТ «Оріль», було визнано право власності на будівлю гуртожитку літ. А-12, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням виконаної реконструкції, загальною площею 7500 кв. м., без додаткових актів введення в експлуатацію.
Постановою Вищого господарського суду України від 13 листопада 2008 року рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 14/51-07 (41/36-07) від 14 лютого 2007 року (в постанові описка та рік винесення Господарським судом Дніпропетровської області рішення вказано – 2008 року) скасоване та справа направлена на новий розгляд. Скасовуючи рішення Вищий господарський суд України зазначив, що укладений між Фондом державного майна України і ЗАТ «Оріль» договір купівлі-продажу КП- 151 від 08 вересня 1993 року не є підставою для набуття останнім права власності на будівлю гуртожитку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки розшифровка основних засобів по залишковій вартості на 28 жовтня 1993 року, як невід`ємна частина договору, не підписана Фондом держмайна України, а відтак спірний об`єкт залишився в державній власності.
При новому розгляді, 21 квітня 2009 року ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2009 року провадження у справі припинено.
Під час дії рішення Господарського суду Дніпропетровської області № 14/51-07 (41/36-07) від 14 лютого 2007 року між ДП «Оріль» та ТОВ «ДП Комфорт» 13 листопада 2007 року був укладений в простій письмовій формі договір купівлі-продажу частини будівлі гуртожитку літ. А-12, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір був визнаний дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2008 року та за ТОВ «ДП Комфорт» визнано право власності на частину будівлі гуртожитку літ. А-12, розташованого по АДРЕСА_1 .
Постановою Вищого господарського суду України від 18 лютого 2009 року рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 39/97-08 від 26 лютого 2008 року було скасовано та передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області, який ухвалою від 15 квітня 2009 року припинив провадження по справі. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року по справі № 904/10561/15 за ТОВ «КП Комфорт» визнано право власності на передану йому, як внесок до статутного капіталу, будівлю гуртожитку літ. А-12 за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 5750 кв. м. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12 травня 2016 року рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року скасоване та в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішенням Вищого господарського суду України від 19 липня 2016 року постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12 травня 2016 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року по справі 3 904/10561/15 скасовані повністю та припинено провадження по справі.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 26 листопада 2013 року по справі № 910/10830/13 за позовом ОСОБА_4 до Фонду державного майна України (третя особа – КП «Промінь») про визнання приватизації недійсною, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27 вересня 2016 року, що залишено без змін Постановою Вищого господарського суду України від 06 грудня 2016 року, встановлено, що до початку приватизації та після її завершення спірний гуртожиток, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не був у складі цілісного майнового комплексу Дніпропетровської виробничо-торгівельної взуттєвої фірми «Оріль».
Таким чином, встановлено, що спірний об`єкт нерухомості внесений до Єдиного реєстру об`єктів державної власності, що підтверджується наданими позивачами відомостями з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, а отже є державною власністю.
Встановлено, що 10 травня 2016 року між ТОВ «КП Комфорт» та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу житлового приміщення № 1111 гуртожитку літ. А-12, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А., зареєстрований в реєстрі. Посвідчуючи 10 травня 2016 року договір купівлі-продажу, приватний нотаріус ДМНО Зайченко І.А. зазначила, що право власності ТОВ «КП Комфорт» належить на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року (справа № 904/10561/15) та зареєстровано за № 29593768 державним реєстратором – приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. 13 травня 2016 року.
З вищевказаних рішень судів вбачається, що а ні ЗАТ «Оріль», правонаступником якого стало ДП «Оріль», а ні ТОВ «ДП Комфорт», а ні ТОВ «КП Комфорт» не набули у власність будівлю гуртожитку літ. А-12, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 і це майно залишилося у власності держави.
З матеріалів справи вбачається, що держава, інтереси якої в даній справі представляє Фонд державного майна України, є власником спірного приміщення гуртожитку літ. А-12, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою в копії паспорту. З наданих доказів вбачається, що в житловому приміщенні № 1111 гуртожитку літ. А-12, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , позивачка ОСОБА_1 зареєстрована з 22 травня 2000 року.
Фонд державного майна, як власник майна, і ОСОБА_1 , яка тривалий час користується приміщенням № 1111 гуртожитку літ. А-12, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у розумінні ч. 3 ст. 215 ЦК України є заінтересованими особами, які мають право звернутися до суду за захистом свого порушеного права.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що зміст укладеного 10 травня 2016 року договору купівлі-продажу між ТОВ «КП Комфорт» та ОСОБА_2 , предметом якого було житлове приміщення № 1111 гуртожитку літ. А-12, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , суперечить інтересам держави, оскільки товариство розпорядилося майном, яке не було його власністю, а є власністю держави. Суд також зазначив, що спірне житлове приміщення вибуло з володіння поза волею власника - держави, тому позовні вимоги Фонду державного майна України про витребування майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 (раніше ОСОБА_2 ) підлягають задоволенню. Вимоги ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння не підлягають задоволенню, оскільки таке право відповідно до положень ст. 387 ЦК України надано лише власникові, яким позивач не являється. 
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового приміщення № 1111 гуртожитку літ. А-12, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 10 травня 2016 року між ТОВ «КП-Комфорт» і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29593633 від 13 травня 2016 року, Фонд державного майна України, ОСОБА_1 зазначений договір суду не надали.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року від 27 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про забезпечення доказів шляхом витребування у приватного нотаріуса Зайченко І.А. оригіналу і належним чином завіреної копії договору купівлі – продажу житлового приміщення № 1111 гуртожитку літ. А – 12, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 10 травня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «КП – Комфорт» через ненадання позивачами доказів звернення до зазначеного вище нотаріуса стосовно надання вказаного договору та несплату судового збору за подання заяви про забезпечення доказів.
На викладене вище, суд першої інстанції увагу не звернув та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог за відсутності предмета оскарження, а саме договору купівлі – продажу житлового приміщення № 1111 гуртожитку літ. А – 12, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 10 травня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «КП – Комфорт».
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Проте під час перегляду справи в апеляційному порядку клопотань щодо витребування договору купівлі-продажу житлового приміщення № 1111 гуртожитку літ. А – 12, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 10 травня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «КП – Комфорт» не заявлялося, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити наявність чи відсутність порушення прав позивачів.
Враховуючи вишевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «КП-Комфорт» – задовольнити.
Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року — скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову Фонду державного майна України, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «КП-Комфорт», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ДП Комфорт», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Зайченко Ірина Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петренко Катерина Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового приміщення і витребування майна з чужого незаконного володіння.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова