ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3030/22  Номер провадження 33/814/709/23	Головуючий у 1-й інстанції Парахіна є.В.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду від 08 листопада 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Ленінського районного суду від 08 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 22.07.2022 року о 22 год. 15 хв. в районі будинку № 17 по вул. Пильчікова в м. Харкові він керував автомобілем "REUGEOT", номерний знак НОМЕР_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора DRAGER ALCOTEST 6820, що підтверджується тестом № 1441 від 22.07.2022 року, результат огляду становить 0,48 ‰. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9А ПДР України, за передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Ленінського районного суду від 08 листопада 2022 року, та закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження, адже висновки суду не відповідають обставинам справи.
На підтвердження своєї позиції апелянт посилається на те, що при винесенні рішення в справі суд першої інстанції посилається виключно на недопустимі докази. Крім того, скаржник вважає, що є недоведеною подія та склад адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом вірно встановлено, що 22.07.2022 року о 22 год. 15 хв. в районі будинку № 17 по вул. Пильчікова в м. Харкові ОСОБА_1 керував автомобілем "REUGEOT", номерний знак НОМЕР_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора DRAGER ALCOTEST 6820, що підтверджується тестом № 1441 від 22.07.2022 року, результат огляду становить 0,48 ‰. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9А ПДР України, за передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ №189540 від 22.07.2022 року (а.с.1), відеозаписом (а.с. 3), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та талоном тестування на алкоголь за допомогою приладу "DRAGER ALCOTEST 6820", ARHК 0115, тест № 1441, згідно яких ОСОБА_1 на час проведення тесту 22.07.2022 року о 22 год. 34 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат 0,48 ‰ (а.с. 4, 6), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5), рапортом працівника поліції (а.с.7).
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.9а) ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9а) ПДР України.
Доводи апелянта про те, що при винесенні рішення в справі суд першої інстанції посилається виключно на недопустимі докази, а подія та склад адміністративного правопорушення не є доведеними, суд відхиляє через їх недоведеність та необґрунтованість. Фактично апелянт не вказує, чому саме докази вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення слід визнати недопустимими. Натомість, матеріалами справи у сукупності підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Так, судом першої інстанції було правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.07.2022 року, о 22-40 год, в період комендантської години, ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 сидів у автомобілі Peugeot д.н.з. НОМЕР_1 . Вони слухали музику та вживали спиртні напої. Після цього він вирішив перепаркуватися, щоб машина не заважала нікому, проїхав буквально кілька метрів, після чого працівники поліції запропонували ОСОБА_1 вийти з машини, провести огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду  на встановлені  обставини справи, надані  на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції  вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність  належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності,  апеляційний суд  вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2022 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                         Г.Л. Карпушин