КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
справа №355/888/20                                   Головуючий у 1 інстанції: Червонописький В.С.
провадження №22-ц/824/4872/2023                                    Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
03 березня 2023 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І.,         
суддів: Суханової Є.М., Сушко Л.П.,
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Тюменцевої Тетяни Юріївни - представника ОСОБА_1 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 08 грудня 2022 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї апарату виконавчого комітету Баришівської селищної ради, Сектор реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб апарату виконавчого комітету Баришівської селищної ради, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на її утримання та надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди матері та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї апарату виконавчого комітету Баришівської селищної ради Київської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, -
 
в с т а н о в и в :
 
В провадженні Баришівського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї апарату виконавчого комітету Баришівської селищної ради, Сектор реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб апарату виконавчого комітету Баришівської селищної ради, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на її утримання та надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди матері та зустрічним позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї апарату виконавчого комітету Баришівської селищної ради Київської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю.
08 грудня 2022 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_2 подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі з тих підстав, що ОСОБА_2 мобілізований та захищає Україну від збройної агресії Російської Федерації та долучено копію військового квитка серія НОМЕР_1 від 15.08.2016 року, з відміткою про те, що 17.05.2022 року ОСОБА_2 мобілізовано. 
Крім того, 23.11.2022 року ОСОБА_2 направив до військової частини рапорт з додатками про звільнення його з військової служби та зобов`язувався невідкладно повідомити суд про результати розгляду його рапорту на звільнення.
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 08 грудня 2022 року провадження у справі зупинено до вирішення військовим керівництвом по суті питання про звільнення останнього з військової служби, або відмови в цьому. Зобов`язано ОСОБА_2 та його представника невідкладно повідомити суд щодо за результатами вирішення питання щодо звільнення з військової служби.
В апеляційній скарзі адвоката Тюменцевої Т.Ю. - представника ОСОБА_1 з посиланням на порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Скаргу обґрунтовує тим, що предметом позову є визнання місця проживання дитини, і слід посилатися на ч.2 ст.252 ЦПК України, якою визначено, що не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.
Вказує, що апелянт виходить з того, що законодавець виокремлюючи частину 2 статті 252 ЦПК України, виходив з того, що зупинення провадження в справі, предметом якого є права та інтереси дитини, є порушення саме прав дитини, а не позивача чи відповідача, та будь-які життєві ситуації позивача чи відповідача не мають впливати на вирішення справи по суті, предметом якої є права та інтереси дитини.
Так, ч.1 ст.161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
При цьому під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Зазначає, що як вбачається з клопотання представника позивача, позивач ОСОБА_2 , був мобілізований та захищає Україну від збройної агресії рф та долучено копію військового квитка серії НОМЕР_1 від 15.08.2016 року, з відміткою про те, що 17.05.2022 року позивач був мобілізований. Крім того, 23.11.2022 року позивач направив до військової частини рапорт з додатками про звільнення з військової служби та зобов`язувався невідкладно повідомити суд про результати розгляду рапорту на звільнення.
Разом з тим, представник позивача не подав на розгляд суду документи, що підтверджують той факт, що позивач надав до територіального центру соціального обслуговування документи, які свідчать про утримання позивачем малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та звернення до Служби у справах дітей та сім`ї Баришівської селищної ради про врегулювання питання з мобілізацією.
Вважає, що ОСОБА_2 діючи умисно, залишає свою малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на третіх осіб, які не є опікунами чи піклувальниками, не повідомляючи про це апелянта, Службу у справах дітей та сім`ї Баришівської селищної ради, цим самим піддає загрозі життя та здоров`я малолітньої дитини.
Враховуючи наведене вище, а також положення частини 2 статті 252 ЦПК України, вважає, що зупинення провадження у справі №355/888/20, в якій до позову про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на її утримання та надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди матері та зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини на думку апелянта, призведе до затягування розгляду справи 
№355/888/20, що порушить права та інтереси малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На думку ОСОБА_1 немає перешкод у розгляді справи №355/888/20 по суті за тими доказами, які наявні в матеріалах справи №355/888/20.
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до  вимог ст.263  ЦПК України  судове рішення  повинно ґрунтуватися  на засадах  верховенства права,  бути законним  і обґрунтованим.  Законним є рішення,  ухвалене судом  відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм  процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Згідно з  ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України  суд апеляційної  інстанції переглядає  справу за  наявними в ній і  додатково поданими  доказами та  перевіряє законність  і обґрунтованість  рішення суду  першої інстанції  в межах доводів та  вимог апеляційної  скарги.  Суд апеляційної  інстанції досліджує  докази,  що стосуються  фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно зі ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження у справі (п.14 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій  публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). 
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву. 
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав. 
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що 
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення.
Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з вимогами ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що у липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, а у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з позовом про визначення місця проживання дитини з матір`ю.
Встановлено, що 08 грудня 2022 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_2 подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі з тих підстав, що ОСОБА_2 мобілізований та захищає Україну від збройної агресії Російської Федерації та долучено копію військового квитка серія НОМЕР_1 від 15.08.2016 року з відміткою про те, що 17.05.2022 року ОСОБА_2 мобілізовано. 
Крім того, 23.11.2022 року ОСОБА_2 направив до військової частини рапорт з додатками про звільнення його з військової служби та зобов`язувався невідкладно повідомити суд про результати розгляду його рапорту на звільнення.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.
За п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно з п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
З огляду на зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.
Так, зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції, посилаючись на п.2 ч. 1 ст.251 ЦПК України, зазначав, що зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення.
            Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що згідно з ч.2 ст.252 ЦПК України не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст.379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1)  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2)  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3)  невідповідність висновків суду обставинам справи;
4)  порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення апеляційної скарги адвоката Тюменцевої Т.Ю. - представника ОСОБА_1 ,скасування ухвали Баришівського районного суду Київської області від 08 грудня 2022 року про зупинення провадження у справі та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд,- 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу адвоката Тюменцевої Тетяни Юріївни - представника ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 08 грудня 2022 року про зупинення провадження у справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:                        
 
Судді: