Справа № 461/3308/22                                Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф. 
Провадження № 22-ц/811/2929/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова в складі судді Романюка В.Ф. від 05 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 вересня 2022 року позовну заяву  ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» (адреса: 65020, м. Одеса, вул. Базарна, 104) про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, - повернуто позивачу.
Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 .
       В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 05 вересня 2022 року, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання, щодо відкриття провадження.
Зазначає, що у поданій ним позовній заяві, зазначено, що: «Згідно ч. 9 ст. 83 ЦПК України. Копії рішення та депозитних договорів, які долучені до позовної заяви, не надаються відповідачу, у зв`язку з тим, що він був відповідачем по справі №1522/6783/12 і у нього є наявні вище вказані рішення суду та депозитні договори.» Отже, докази не були надані відповідачу, а не тому, що ним було надано відповідачу ці докази у іншій справі №1522/6783/12, як зазначено в ухвалі суду, а тому, що у нього є наявні вказані докази. Тобто, ним не було надано відповідні докази для відповідача, оскільки у нього є наявні ці докази та деякі із них, є публічно доступними. Таким чином, ухвала про залишення позовної заяви без руху від 05.07.2022 р. належним чином не була обґрунтована. Крім цього, вимога суду про надання доказів для відповідача наведена в ухвалі суду від 05.07.2022 р. порушує його право не надавати такі докази, надані йому відповідно до ч.9 ст. 83 ЦПК України. Позбавлення його права не надавати такі докази, ухвала суду не містить. Отже, ухвала суду від 05 вересня 2022 року про повернення позовної заяви позивачу, порушує його права відповідно до норм чинного законодавства та статті 55 Конституції України на право звернення до суду.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 84, 175, 177, 185 ЦПК України, повертаючи заяву виходив з того, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 05 липня 2022 р. матеріали позовної заяви ОСОБА_1 залишено без руху, надавши позивачу 10-ти денний строк, з дня отримання ухвали, для усунення недоліків позовної заяви. 08 серпня 2022 р. на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява на виконання ухвали суду від 05 липня 2022 р. Однак, зі змісту заяви не вбачається усунення позивачем недоліків, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху. Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що позивач не усунув недоліки, які викладені в ухвалі суду від 05 липня 2022 р., тому суд приходить до висновку, що позовну заяву із додатками до неї слід повернути позивачу.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, обставини, які суд вважав встановленими не доведені.
Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у якому судом касаційної інстанції розтлумачено схожі правовідносини, – «позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і нада є строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення. Якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику. У разі пред`явлення позовної заяви особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи (частина перша статті 45 ЦПК), у заяві повинні бути зазначені підстави для такого звернення, а їх не зазначення тягне наслідки, передбачені частинами першою і другою статті 121 ЦПК».
Як вбачається з матеріалів справи, 04.07.2022 року  ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство», у якому просив:
-стягнути з КС «Перше кредитне товариство» на його користь пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами №ЛВ 1/0120/09/1551 від 21.09.2009р. №ЛВ-20/0041/08/986 від 19.09.2008 р. про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок за період з 01 липня 2021р. по 30 вересня 2021р. включно у сумі 139853,24 грн.;
-стягнути з КС «Перше кредитне товариство» на його користь моральну шкоду у розмірі 777888 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами №ЛВ 1/0120/09/1551 від 21.09.2009р. №ЛВ-20/0041/08/986 від 19.09.2008 р. про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання,– залишено без руху. Надано позивачу 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Вказана ухвала обґрунтована тим, що позивачем не надано копії всіх документів, що додаються до позовної заяви для відповідача, оскільки позивач покликається на ч.9 ст.83 ЦПК України. Суд звернув увагу на те, що позивач покликається на те, що він у справі №1522/6783/12 надав відповідачу аналогічні докази, однак на даний час суд розглядає іншу справу, тому вважав за можливе, позовну заяву залишити без руху, зобов`язавши позивача надати копії всіх документів, що додаються до позовної заяви для відповідача.
На виконання вказаної ухвали 08.08.2022 року ОСОБА_1 було подано заяву, у якій він вказує на те, що докази не надані відповідачу тому, що у нього є наявні ці докази, оскільки він був учасником справи №1522/6783/12, а не тому, що ним було надано відповідачу ці докази у справі №1522/67/12, як зазначено в ухвалі суду. Тобто ним не було долучено до копії позовної заяви для відповідача, а саме копії рішення суду від 28.04.2012 р. у справі №1522/6783/12, так як у відповідача є наявне вказане рішення, оскільки він був учасником справи як відповідач; копії договорів №ЛВ 1/0120/09/1551 від 21.09.2009р. та №ЛВ-20/0041/08/986 від 19.09.2008 р., так як вказані договори були укладені з ним з однієї сторони та відповідачем з іншої сторони, то відповідно у нього є свій примірник договорів; копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.07.2012 р. та від 24.11.2017р. є наявні у відповідача, оскільки згідно вище вказаних постанов, він являється учасником виконавчого провадження, як боржник; облікова ставка НБУ – є публічно доступна; копія постанови Верховного Суду від 16.04.2021 року справа №461/709/19 є наявна у відповідача, оскільки він був учасником вказаної справи як відповідач.
Оскаржуваною ухвалою позовну заяву повернуто позивачу, оскільки 08 серпня 2022 р. на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява на виконання ухвали суду від 05 липня 2022 р.. Однак, зі змісту заяви не вбачається усунення позивачем недоліків, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху.
Згідно ч.1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Проте, відповідно до ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Як вбачається з матеріалів справи, договори №ЛВ 1/0120/09/1551 від 21.09.2009р. та №ЛВ-20/0041/08/986 від 19.09.2008 р., які долучені до позовної заяви були укладені між позивачем та відповідачем, відповідно у відповідача є їх примірники.
Що стосується не надання копії рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2012 р. у справі №1522/6783/12 для відповідача, то слід вказати, що КС «Перше кредитне товариство» було відповідачем у справі №1522/6783/12, тобто у них наявне вказане рішення.
Що ж до не надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.07.2012 р. та від 24.11.2017р., то з вказаних постанов вбачається, що КС «Перше кредитне товариство» є учасником виконавчого провадження, боржником, відповідно такі обізнані про наявність таких постанов та мають їх копії.
Що стосується ненадання копій даних облікової ставки НБУ, то таку інформацію слід вважати публічно доступною.
Що ж до ненадання копії постанови Верховного Суду від 16.04.2021 року справа №461/709/19 для відповідача то слід вказати, що КС «Перше кредитне товариство» було відповідачем у справі №461/709/19, оскаржувало рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та відповідно у таких наявна постанова Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру аб о встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.
Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).
Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, право на доступ до суду.
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).
Так згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).
Зважаючи на вказане, суд першої інстанції через надто формальний підхід, не дотримав принципів судочинства, встановлених статтею 55 Конституції України, статтями 2, 10 ЦПК України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без руху та надалі про повернення позовної заяви на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України, оскільки не звернув уваги на те, що докази подані до позовної заяви є наявні у відповідача, на що посилався позивач у позовній заяві, а також додатково у заяві на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Зважаючи на вказане слід вважати, що оскаржувана ухвала постановлена без дотримання вимог закону, без з`ясування обставин, які підлягали з`ясуванню у даному випадку та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справи.
При цьому таке питання повинне бути вирішене із суворим дотриманням судом першої інстанції вимог процесуального закону, зокрема, і вказаних вище.
Вказаним слід визнати апеляційну скаргу обґрунтованою та задовольнити.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
       Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 05 вересня 2022 року – скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2023 року.

Головуючий:                                                                                                Я.А. Левик

Судді :                                                                        Н.П. Крайник 

                                                                                       М.М. Шандра