ф
УХВАЛА

27 грудня 2022 року 
м. Київ
справа №500/555/21
адміністративне провадження № К/9901/32027/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача: Мартинюк Н.М., 
суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції
клопотання ОСОБА_1 
про ухвалення додаткового судового рішення 
у справі №500/555/21
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 пред`явив позов до Головного управління ДФС у Тернопільській області, у якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у здійсненні йому перерахунку та виплати надбавки за вислугу років, відпускних, лікарняних і премій, починаючи з 4 лютого 2002 року, з врахуванням в календарному обчисленні стажу роботи в органах державної податкової служби з 23 червня 1999 року до 4 лютого 2002 року;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплату йому надбавки за вислугу років, відпускних, лікарняних та премій, починаючи з 4 лютого 2002 року, з врахуванням в календарному обчисленні стажу роботи в органах державної податкової служби з 23 червня 1999 року до 4 лютого 2002 року.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року, яка залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року, позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 7 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»).
Постановою від 26 травня 2022 року Верховний Суд задовольнив касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасував ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року, а справу направив до Тернопільського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року позов задоволено:
- визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Тернопільській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 надбавки за вислугу років, відпускних, лікарняних та премій, починаючи з 4 лютого 2002 року, з врахуванням у вислузі років в календарному обчисленні стажу роботи в органах державної податкової служби з 23 червня 1999 року до 4 лютого 2002 року;
- зобов`язано Головне управління ДФС у Тернопільській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років, відпускних, лікарняних та премій, починаючи з 4 лютого 2002 року, з врахуванням у вислузі років в календарному обчисленні стажу роботи в органах державної податкової служби з 23 червня 1999 року до 4 лютого 2002 року.
28 липня 2022 року Тернопільський окружний адміністративний суд ухвалив додаткове рішення, відповідно до якого:
- задоволено заяву представника позивача адвоката Шкварок Т.Р. від 18 липня 2022 року про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат;
- ухвалено додаткове судове рішення у справі №500/555/21, яким стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі: 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп), сплачений згідно квитанції №0.0.2026789679.1 від 22 лютого 2021 року.
7 грудня 2022 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат.
Позивач посилається на те, що за подання апеляційної скарги на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року він сплатив судовий збір у розмірі: 2270,00 грн. Зазначає, що при ухваленні постанови від 26 травня 2022 року Верховний Суд не вирішив питання про судові витрати, зокрема судового збору в сумі: 2270,00 грн, сплаченого за подання апеляційної скарги. 
На цій основі позивач просить Суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь судовий збір в сумі: 2270,00 грн, сплачений за подання апеляційної скарги.
Через відсутність у Суду матеріалів справи, розгляд клопотання відбувся після їхнього витребування.
Розглянувши клопотання про ухвалення додаткового судового рішення, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.
Абзацом 1 частини першої статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Водночас частиною шостою статті 139 КАС України встановлено, що коли суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
У свою чергу, за правилами частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
У цій справі суд касаційної інстанції за наслідками касаційного перегляду не змінив судові рішення й не ухвалив нове, а скасував ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року та направив справу до Тернопільського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
28 червня 2022 року суд першої інстанції ухвалив рішення, яким позов задовольнив. 
Як видно з матеріалів справи та Єдиного державного реєстру судових рішень, указане рішення місцевого суду в апеляційному порядку не оскаржувалося і 23 серпня 2022 року позивач звертався за виконавчими листами.
Наведені обставини свідчать про те, що Тернопільський окружний адміністративний суд ухвалив остаточне судове рішення у цій справі.
Як уже зазначалося, питання судового збору, який позивач сплатив за подачу позовної заяви, суд першої інстанції вирішив додатковим рішенням від 28 липня 2022 року.
Натомість питання щодо судового збору, сплаченого позивачем за подання апеляційної скарги на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року, судами не вирішене.
У цьому контексті колегія суддів зауважує, що 6 жовтня 2021 року Касаційний адміністративний суд постановив ухвалу про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи №500/2632/19, у якій одна з ключових проблем стосувалася питання можливості здійснення при ухваленні судового рішення судом касаційної інстанції розподілу судових витрат, понесених стороною під час розгляду справи в суді касаційної інстанції, у випадку направлення справи на новий розгляд або для продовження розгляду.
Розглянувши указану справу, 19 січня 2022 року Велика Палата Верховного Суду постановила ухвалу, у якій дійшла висновку, що <…> у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом з тим у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Указаний висновок релевантний до обставин справи ОСОБА_1 і має бути застосований при розв`язанні питання щодо розподілу судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги.
Отже, оскільки остаточне судове рішення ухвалив суд першої інстанції, то саме до цього суду і повинен звернутися позивач із заявою про ухвалення додаткового судового рішення стосовно вирішення питання розподілу судових витрат, які він поніс у зв`язку з переглядом ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року в апеляційному порядку.
За таких обставин і правового регулювання Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання.
Керуючись статтями 139, 248, 252, 256, 345, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ: 
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №500/555/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з дати її підписання і не може бути оскаржена. 

...........................

...........................

........................... 
Н.М.          Мартинюк
А.В.          Жук
Ж.М.          Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду