ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року 
м. Київ

справа № 520/5773/19
адміністративне провадження № К/9901/2838/20  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
cудді-доповідача - Радишевської О. Р.,
суддів - Кашпур О. В., Уханенка С. А.
розглянув як суд касаційної інстанції в попередньому судовому засіданні справу №520/5773/19
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - про визнання протиправним і скасування рішення, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року, ухвалене у складі: головуючого судді Єгупенка  В.В., і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року, ухвалену у складі: головуючого судді Спаскіна О.А., суддів Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації (далі - відповідач, Департамент економіки і міжнародних відносин Харківської ОДА), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 , третя особа) - з вимогою визнати протиправним і скасувати рішення Конкурсного комітету Департаменту економіки та міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації, оформлене протоколом конкурсу від 23 травня 2019 року з перевезення пасажирів на міжміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області, у частині визнання ФОП ОСОБА_2 переможцем конкурсу на маршруті «Кегичівка (АС)  -  Харків (АС-1) через Старовірівку» (рейси №1550/1549, 1556ф/1555ф, 1558/1557, 1560ф/1559 (об`єкт конкурсу № 18)).
Позов обґрунтований тим, що третя особа для участі в конкурсі подала документи, що містять недостовірну інформацію про кількість автобусів, що є у її власності/користуванні.
Позивач доводив, що третя особа не має достатньої кількості транспортних засобів для обслуговування маршруту, що є об`єктом №18 конкурсу, у зв`язку з чим його протиправно було допущено до конкурсу і визначено переможцем.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
18 квітня 2019 року на офіційному сайті Харківської ОДА та в газеті «Слобідський край» №32 опубліковано оголошення про проведення конкурсу з перевезення пасажирів на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування.
Об`єктом №  18 цього конкурсу був маршрут «Кегичівка (АС) - Харків (АС-1) через Старовірівку» (рейси 1550/1549, 155ф/1555ф, 1558/1557, 1560ф/1559).
Для участі в конкурсі на об`єкті №18 документи подали перевізники ФОП ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_1 . 
Рішенням Конкурсного комітету Департаменту економіки та міжнародних відносин Харківської ОДА, оформленим протоколом конкурсу від 23 травня 2019 року, переможцем конкурсу на об`єкті №18 визнано ФОП ОСОБА_2 .
Не погоджуючись з рішенням про результати конкурсу, позивач звернувся до суду.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.
Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ФОП ОСОБА_2 для участі у конкурсі були подано всі необхідні документи, які відповідали вимогам Закону України «Про автомобільний транспорт» та Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року № 1081.
Спростовуючи доводи позивача про відсутність у ФОП ОСОБА_2 мінімум семи автобусів для обслуговування об`єкту конкурсу №18, з урахуванням існуючих у нього зобов`язань за іншими маршрутами, суди попередніх інстанцій зазначили, що згідно з інформацією Регіонального сервісного центру в Харківській області, ОСОБА_2 є власником семи автобусів для виконання перевезень пасажирів, що відповідало умовам проведеного відповідачем 23 травня 2019 року конкурсу з перевезення пасажирів.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення, та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли безпідставних висновків про відповідність поданих третьою особою документів умовам конкурсу.
Позивач доводить, що відповідно до умов конкурсу для обслуговування об`єкту конкурсу №18 перевізник-претендент повинен був до 08 травня 2019 року подати відповідні документи та мати два автобуси і один резервний. 
Позивач зазначає, що, з урахуванням уже взятих на себе зобов`язань за іншими конкурсами, загальна кількість автобусів у третьої особи мала становити сім одиниць. Доданими до позову доказами підтверджується, що станом на 08 травня 2019 року у третьої особи було шість автобусів, проте суди попередніх інстанцій зазначені докази проігнорували. Водночас суди попередніх інстанцій послалися на докази, які підтверджують кількість автобусів станом на 23 травня 2019 року (день проведення конкурсу) і не доводять, що відповідну кількість автобусів третя особа мала станом на день подачі документів.
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу зазначив, що судами попередніх інстанцій повно та всебічно встановлено обставини, що мають значення для розгляду справи, і правильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин, у зв`язку з чим підстав для скасування їхніх рішень немає.
Третя особа правом подати відзив на касаційну скаргу не скористалася.
Касаційна скарга надійшла до Суду 24.01.2020 та за наслідками автоматизованого розподілу передана на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур  О.В., Уханенку С.А.
Ухвалою Суду від 21.02.2020 відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.
V. Джерела права та акти їхнього застосування
Частиною першою статі 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктами 7, 9 частини першої статті 4 КАС України визначено, що відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача; суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Частинами першою, третьою статті 46 КАС України передбачено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Згідно з частиною третьою статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III).
Відповідно до частини третьої статті 35 Закону №2344-III перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.
Згідно з частиною першою статті 43 Закону № 2344-III визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.
Частиною дев`ятою статті 44 Закону № 2344-III визначено, що для підготовки та проведення конкурсу органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування утворюють конкурсний комітет, до складу якого входять представники відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та територіальних органів Національної поліції, а також громадських організацій у сфері автомобільного транспорту.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №1081 затверджено Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі - Порядок №1081).
Пунктом 2 Порядку №1081 визначено, що конкурсний комітет - це постійний або тимчасовий орган, утворений організатором для розгляду конкурсних пропозицій та прийняття рішення про визначення переможця конкурсу; організатор - це орган виконавчої влади, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, який самостійно або із залученням робочого органу проводить конкурс.
Пунктом 4 Порядку №1081 встановлено, що організатором на міжміському і приміському маршрутах, які не виходять за межі території області (внутрішньообласний маршрут), є обласні державні адміністрації.
Згідно з пунктами 8, 49 Порядку №1081 переможця чи переможців конкурсу визначає організатор перевезень на підставі рішення конкурсного комітету окремо щодо кожного об`єкта конкурсу.
Рішення про результати конкурсу оформляється протоколом, який підписується головуючим, секретарем та присутніми членами конкурсного комітету і подається організатору перевезень протягом п`яти робочих днів.
Організатор перевезень протягом десяти робочих днів від дати надходження протоколу конкурсного комітету опрацьовує матеріали проведеного конкурсу з перевезення пасажирів та у разі відсутності зауважень до порядку проведення конкурсу приймає рішення окремо за кожним об`єктом щодо переможця чи переможців конкурсу, а також того, хто зайняв друге місце у разі проведення конкурсу з перевезення пасажирів на внутрішньообласних, внутрішньорайонних та міських автобусних маршрутах.
VI. Позиція Верховного Суду
Визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється на підставі конкурсу, для проведення якого організатори - органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування - утворюють конкурсний комітет.
Аналіз частини дев`ятої статті 44 Закону № 2344-III, у взаємозв`язку з вимогами Порядку №  1081, дає підстави для висновку, що конкурсний комітет - це постійний або тимчасовий орган, що утворюється розпорядчим актом організатора для підготовки та проведення конкурсу, до складу якого входять представники від організатора, Укртрансбезпеки, Національної поліції, а також громадських організацій.
У межах процедури конкурсу конкурсний комітет розглядає пропозиції перевізників-претендентів, визначає з використанням бальної системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів переможця та подає пропозиції організатору перевезень, який на підставі цієї пропозиції приймає рішення окремо за кожним об`єктом щодо переможця чи переможців конкурсу.
Таким чином, обласна державна адміністрація як організатор конкурсу на перевезення пасажирів на відповідному маршруті та утворений нею конкурсний комітет є окремими суб`єктами владних повноважень, що в межах процедури конкурсу наділені самостійною компетенцією.
Суд зазначає, що предметом позову є рішення Конкурсного комітету Департаменту економіки та міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації, оформлене протоколом конкурсу від 23.05.2019, про визнання переможцем конкурсу на маршруті «Кегичівка (АС) - Харків (АС-1) через Старовірівку» (об`єкт конкурсу №18) ФОП ОСОБА_2 .
Проте як відповідача зазначений конкурсний комітет позивач у позові не зазначив.
Натомість відповідачем у справі позивач визначив Департамент економіки і міжнародних відносин Харківської ОДА, рішення, дії або бездіяльність якого позивач у поданому до суду позові не оскаржує.
Суд також зазначає, що відповідно до Положення про Департамент економіки і міжнародних відносин Харківської ОДА, затвердженого рішенням Харківської ОДА від 17 травня 2018 року №332, Департамент є структурним підрозділом обласної державної адміністрації.
Відповідно до пункту 1 Типового положення про структурний підрозділ місцевої державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2012 року №887, структурний підрозділ місцевої держадміністрації утворюється головою місцевої держадміністрації, входить до її складу і в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечує виконання покладених на цей підрозділ завдань.
Водночас чи має Департамент економіки і міжнародних відносин Харківської ОДА адміністративну процесуальну дієздатність у контексті зазначених норм положення суди попередніх інстанцій також не з`ясовували.
Суд зазначає, що з положень 48 КАС України випливає, що встановлення особи, якій належить право вимоги за позовом та особи, яка з урахуванням його предмету, має відповідати за позовом, є процесуальним обов`язком суду.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції особливостей правового статусу конкурсного комітету, якого стосуються вимоги позивача, не досліджував, у зв`язку з чим помилково розглянув справу за відсутності у ній особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції, на вказаний недолік уваги також не звернув і залишив в силі протиправне рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Частиною третьою статті 353 КАС України (у редакції до 08 лютого 2020 року) визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.
За викладених обставин, Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування судових рішень із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
VII. Судові витрати
Частиною шостою статті 139 КАС України передбачено, що, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
За наслідками касаційного розгляду Судом не ухвалюється нове рішення, у зв`язку з чим розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 3, 139, 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач:                                                                                             О.Р. Радишевська
          
Судді:                                                                                                               О.В. Кашпур

                                                                                                                     С.А. Уханенко