УХВАЛА
16 січня 2023 року  
м. Київ
справа №440/14096/21
адміністративне провадження №К/990/37419/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,
суддів: Кашпур О.В., Уханенка С.А., 
перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора
на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року
у справі №440/14096/21 за позовом    ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, поновлення на роботі, стягнення коштів,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13.09.2021 №191 "Про неуспішне проходження прокурором атестації";
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Полтавської обласної прокуратури від 19.10.2021 №958к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області;
- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області з 23.10.2021;
- зобов`язати Офіс Генерального прокурора призначити новий час та дату складання відповідного іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки для прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_1 ;
- стягнути з Полтавської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року, позов задоволено частково:
Визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року №191 "Про неуспішне проходження прокурором атестації".
Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Полтавської обласної прокуратури від 19 жовтня 2021 року №958к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області з 23 жовтня 2021 року.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області з 25 жовтня 2021 року.
Стягнуто з Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 жовтня 2021 року по 03 лютого 2022 року у розмірі 33 607,14 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Офісом Генерального прокурора подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
У касаційній скарзі скаржником зазначено, що вона подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач зазначає, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню через неправильне застосування норм матеріального права, а саме положень:
- п. 11 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, відповідно до якого атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур, утворення, визначення складу, періоду та порядку роботи яких, здійснюється Генеральним прокурором;
- п. 16 розділу II Закону № 113-ІХ та п. 6 розділу III Порядку № 221, відповідно до яких прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до співбесіди, припиняє участь у атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації;
- п. 17 розділу II Закону № 113-ІХ та п. 7 розділу І Порядку № 221, відповідно до яких повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається;
- п. 7 Порядку № 221 щодо повноважень членів кадрових комісій стосовно застосування положення про заборону повторного проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів, а також можливість призначення нового часу (дати) складення відповідного іспиту для прокурора виключно у випадку, якщо його попереднє складення було перервано чи не відбулося з причин, незалежних від членів комісії та прокурора;
- п. 8 Порядку № 221, згідно з яким за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації;
- п. 19 Порядку № 221, відповідно до якого перелік і склад комісій затверджується наказами Генерального прокурора;
- пп. 2 п. 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, за змістом якого встановлено, що прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в пп. 1 - 4 п. 7 цього розділу, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора за умови настання однієї з таких підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації.
При цьому скаржник, посилаючись на пункт 1 частини четвертої статі 328 КАС України, зазначає, що судом апеляційної інстанції ухвалено судове рішення без урахування висновків Верховного Суду, які викладено в постанові від 30 листопада 2022 року у справі №600/6322/21-а.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.
Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року у справі №440/14096/21.
Витребувати із Полтавського окружного адміністративного суду справу №440/14096/21.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                      В. Е. Мацедонська 
Судді                                                                                                          О. В. Кашпур                                                                                                             
                                                                                         С. А. Уханенко