УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2022 року
м. Київ
справа №161/13/22
провадження № 51-3633ск22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 , 
суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року щодо 
ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ) громадянина України, який раніше не судимий,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307КК, і
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
Судами попередніх інстанцій визнано винуватим  ОСОБА_5 у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, психотропної речовини, а також особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах за обставин, детально викладених у судових рішеннях.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На обґрунтування касаційних вимог захисник стверджує, що судом першої інстанції було порушено право на захист, оскільки позиція захисника ОСОБА_6 не співпадала з позицією її підзахисного ОСОБА_5 , а апеляційний суд, у свою чергу, не вийшов за межі апеляційної скарги сторони захисту та не звернув уваги на ці порушення. 
Мотиви Суду
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додані до неї судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, за обставин, установлених у вироку, в касаційній скарзі не оскаржуються, як і не оспорюється вид та розмір призначеного покарання.
Доводи захисника зводяться до того, що в суді захисником ОСОБА_6 була висловлена позиція відмінна від позиції її підзахисного, чим, на його думку, було здійснено неналежний захист.
Проте колегія суддів касаційного суду не погоджується з такими доводами захисника і вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.
Як убачається з копій оскаржуваних судових рішень, під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в межах висунутого обвинувачення ОСОБА_5 , надаючи показання суду, за участі захисника ОСОБА_6 , повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому за ч. 3 ст. 307 КК злочину, у скоєному щиро розкаявся, не оспорював жодних фактичних обставин, як і інші учасники судового провадження, не заперечував проти його розгляду у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, заявивши, що розуміє зміст цих обставин. Водночас, суд переконався у добровільності та істинності його позиції, а також позиції інших учасників судового провадження і роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи.
Не погоджуючись із вироком місцевого суду, захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорювала фактичних обставин справи та кваліфікації інкримінованих дій, посилалась на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину та просила застосувати до нього положення статей 69, 75 КК. 
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК апеляційний суд вирішує лише ті питання, що винесено на його розгляд сторонами. Згідно з вимогами ст. 404 КПК апеляційний суд переглядає вирок лише в межах апеляційної скарги.
Під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку цей суд з урахуванням вищевказаних статей та того, що кримінальне провадження місцевим судом розглядалося відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК, переглянув вирок в межах апеляційної скарги захисника, та ретельно перевірив усі посилання й доводи, викладені в апеляційній скарзі, і, не встановивши підстав для пом`якшення засудженому покарання, та навівши при цьому відповідні мотиви для прийняття такого рішення, залишив вирок щодо ОСОБА_5 без змін. 
Що ж стосується питання ефективності захисту, то воно не є тотожним досягненню за результатами судового розгляду бажаного для обвинуваченого результату, а полягає в наданні йому належних та достатніх можливостей із використанням власних процесуальних прав та кваліфікованої юридичної допомоги, яка в передбачених законом випадках є обов`язковою, захищатися від обвинувачення в установлений законом спосіб. 
Переконливих аргументів щодо наявності об`єктивних даних про неналежне виконання професійних обов`язків захисником ОСОБА_6 під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій, яке б могло призвести до істотного обмеження чи порушення прав ОСОБА_5 , передбачених ст. 59 Конституції України, ст. 20, частинами 3, 4 ст. 42 КПК, у касаційній скарзі не наведено. Не вбачається таких даних також із судових рішень у цьому кримінальному провадженні.
Відтак, вирок місцевого суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК, а ухвала апеляційного суду - ст. 419 КПК. Ці судові рішення є законними, обґрунтованими та вмотивованими.
З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428  КПК.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                          ОСОБА_2                    ОСОБА_3