ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року 
м. Київ

справа № 640/7802/20
адміністративне провадження № К/990/30071/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючої судді Блажівської Н.Є.,
суддів: Дашутіна І.В., Шишова О.О.,  
за участі:
секретаря судових засідань: Жураковської Б.М.,
представників Позивача: Пустовіт Ю.Ю., Шаповалової О.О.,
представників Відповідача: Фіщука В.С., Шахрай К.В.,
розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу    Головного управління ДПС у м. Києві
на рішення    Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року (суддя Балась Т.П.)
та постанову    Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2022 року (головуюча суддя Бєлова Л.В., судді: Аліменко В.О., Кучма А.Ю.)
в адміністративній справі за позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю «Ольхаойл»
до    Головного управління ДПС у м. Києві
про    визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:
1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ольхаойл» (надалі - Позивач, ТОВ «Ольхаойл») звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві (надалі - Відповідач, скаржник) від 20 січня 2020 року №0000273207.
Обґрунтовуючи позовну заяву Позивач зазначав, що є платником акцизного податку з реалізації пального починаючи з 5 листопада 2018 року, що підтверджується витягом з реєстру платників акцизного податку з реалізації пального. Згідно з вимогами підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) реєстрація платника здійснюється на підставі заяви, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. У свою чергу, наказ Міністерства фінансів України від 19 червня 2019 року №262 «Про затвердження форм заяви про реєстрацію платника з акцизного податку з реалізації пального …» (надалі - наказ №262) набрав чинності з 23 липня 2019 року, що свідчить про те, що товариство не могло виконати вимоги щодо перереєстрації у строки, встановлені у пункті 22 підрозділу 5 розділу ХХ ПК України та звернулося із відповідною заявою 23 липня 2019 року, відтак несвоєчасне набрання наказом чинності не може слугувати підставою для покладення відповідальності на платника податків.
1.2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2022 року позов задоволено.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суди обох інстанцій виходили з того, що платники акцизного податку не могли виконати вимоги щодо складання і подачі заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів у строки, встановлені пунктом 22 підрозділу 5 розділу ХХ  ПК України, у зв`язку з несвоєчасним набранням чинності наказом №262.
При цьому судами враховано й те, що одразу з набранням чинності наказом №262, а саме 23 липня 2019 року, Позивачем було подано відповідну заяву нового зразка. Водночас, й суди на цьому зауважили, ТОВ «Ольхаойл» було зареєстровано платником акцизного податку з 5 листопада 2018 року, відтак висновки перевірки щодо здійснення операцій з реалізації пального у період з 1 липня 2019 року по 23 липня 2019 року без реєстрації платником акцизного податку є необґрунтованими, оскільки перереєстрація Позивача в СЕАРП СЕ за заявою нового зразка не є підставою для висновку про відсутність реєстрації платником акцизного податку.
1.3. Короткий зміст касаційної скарги та відзиву на неї
Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів скасувати прийнявши нове рішення про відмову в позові.
Підставою касаційного оскарження вказує пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).
У відзиві на касаційну скаргу Позивач з доводами та вимогами скаржника не погоджується, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін. Вказує, що судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень не допущено порушень норм матеріального та процесуального права.
2. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Головним управлінням ДПС у м. Києві у період з 17 грудня 2019 року по 24 грудня 2019 року було проведено фактичну перевірку ТОВ «Ольхаойл» з питань дотримання вимог чинного законодавства, яке регулює придбання, зберігання та реалізацію пального, результати якої оформлені актом від 26 грудня 2019 року №1057/26-15-32-07/42510408.
За висновками акта перевірки встановлено порушення ТОВ «Ольхаойл» вимог підпункту 212.1.15 пункту 212.1, підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 та абзацу другого пункту 22 Підрозділу 5 «Особливості справляння акцизного податку та екологічного податку» Розділу XX «Перехідних положень» ПК України, а саме: здійснення операцій з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку.
Таких висновків контролюючий орган дійшов встановивши, що ТОВ «Ольхаойл» за період з 1 липня 2019 року по 22 липня 2019 року реалізовано пальне на загальну суму 46785564,40 грн (з урахуванням ПДВ). Відповідно до пунктів 231.3, 231.6 статті 231 ПК України ТОВ «Ольхаойл» складено та зареєстровано в СЕАРП СЕ акцизні накладні щодо відвантаження вищезазначеного пального в повному обсязі.
За результатами розгляду заперечень Позивача на акт перевірки від 26 грудня 2019 року №1057/26-15-32-07/42510408 Головне управління ДПС у м. Києві листом «Про розгляд заперечення» від 15 січня 2020 року №6598/10/26-15-32-07-19 повідомило Позивача, що висновки акта перевірки залишено без змін, а заперечення - без задоволення.
20 січня 2020 року Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №0000273207, згідно з яким нараховано штрафні санкції на суму 46785564,40 грн.
За адміністративного оскарження ДПС України прийнято рішення від 25 березня 2020 №10739/6/99-10-08-05-05-06, яким скаргу Позивача залишено без задоволення, а спірне рішення - без змін.
3. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
3.1. Доводи Відповідача (особи, яка подала касаційну скаргу)
Скаржник наполягає, що судами попередніх інстанцій ухвалено оскаржувані рішення без урахування висновків Верховного Суду щодо обов`язковості дотримання платником податків усталеної практики реєстрації в контролюючих органах у справах №826/15943/16, №825/1323/16 та №815/2461/17.
На доведення обґрунтованості висновків перевірки та правомірності оскаржуваного індивідуального акта щодо накладення штрафу скаржник зазначає про те, що з 1 липня 2019 року набули чинності зміни до ПК України згідно з Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» (надалі - Закон №2628-VIII), яким доповнено підрозділ 5 розділу XX ПК України пунктом 22, відповідно до якого суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників акцизного податку з 1 липня 2019 року, зобов`язані до 1 липня 2019 року зареєструватися платниками податку.
Однак Позивач, як стверджує скаржник, перереєструвався в СЕАРП СЕ 23 липня 2019 року за №9160228796, не заповнивши у встановлений строк рекомендовану форму заяви, розміщену на офіційному веб-порталі ДФС, відтак перевіркою обґрунтовано встановлено здійснення платником податку операцій з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку.
При цьому стверджує про обов`язок платника акцизного податку з реалізації пального, включно й того, який до 1 липня 2019 року був зареєстрований в Реєстрі платників акцизного податку, подати заяву для реєстрації в СЕАРП СЕ до початку здійснення реалізації пального.
3.2. Доводи Позивача (особи, яка подала відзив на касаційну скаргу)
Позивач насамперед акцентує на тому, що обставини у вказаних у касаційній скарзі справах №826/15943/16, №825/1323/16, №815/2461/17, на висновки Верховного Суду у яких спирається скаржник стверджуючи про відмінне застосування норм матеріального права з цією справою, не є подібними та відрізняються об`єктом податкового правопорушення. А саме: у справах №826/15943/16, №825/1323/16, №815/2461/17 об`єктом правопорушення є здійснення операцій з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку, тоді як ТОВ «Ольхаойл» до початку здійснення своєї господарської діяльності, а саме 5 листопада 2018 року, подано заяву про реєстрацію платником акцизного податку з реалізації пального відповідної форми, затвердженої наказом Міністерства фінансів Україні від 25 лютого 2016 року №218, й зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального за №7984.
Також стверджує й про безпідставність посилань скаржника на норму підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України, вимоги якої щодо реєстрації платником акцизного податку до здійснення операцій з пальним дотримано Позивачем.
Звертає увагу на необґрунтованість доводів щодо порушення судами норм процесуального права в частині дослідження та оцінки доказів, оскільки Відповідачем не додано до матеріалів справи жодного додаткового документу, на підтвердження того, що ТОВ «Ольхаойл» під час здійснення підконтрольних операцій в період з 1 липня 2021 року по 22 липня 2019 року не було зареєстровано платником акцизного податку. Навпаки, й Позивач на цьому акцентує, що відповідно до відкритих даних Реєстру платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового прослідковується, що всупереч доводам Відповідача та виходячи із даних реєстру, який веде ДПС України, ТОВ «Ольхаойл» в період з 1 липня 2021 року по 22 липня 2019 року перебувало у статусі платника акцизного податку з реалізації пального, а отже, здійснювало операції з реалізації пального без порушення вимог чинного законодавства. При цьому, внесені зміни до пункту 22 Підрозділу 5 Розділу XX ПК України згідно з Законом №2628-VIII не встановлювали вимогу повторного подання заяви про реєстрацію платника акцизного податку, як і не запроваджували обов`язкового заповнення будь-якої рекомендованої форми такої заяви.
4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
4.1. Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів касаційного суду виходить з такого.
Відповідно до підпункту 213.1.12 пункту 213.1 статті 213 ПК України об`єктами оподаткування акцизним податком є операції з реалізації з акцизного складу/акцизного складу пересувного будь-яких обсягів пального або спирту етилового понад обсяги, що: отримані з інших акцизних складів/акцизних складів пересувних, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних; ввезені (імпортовані) на митну територію України, що засвідчені належно оформленою митною декларацією; вироблені в Україні, реалізація яких є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 213.1.1 цього пункту, або не підлягає оподаткуванню, або звільняється від оподаткування, або оподатковується на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних.
За змістом пункту 232.1 статті 232 ПК України у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового в розрізі платників податку - розпорядників акцизних складів/акцизних складів пересувних та акцизних складів/акцизних складів пересувних за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД ведеться окремо облік обсягів пального або спирту етилового, що оподатковуються акцизним податком, у тому числі окремо за кожною відмінною ставкою податку; оподатковуються на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; не підлягають оподаткуванню; звільняються від оподаткування.
Відповідно до підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 ПК України платником акцизного податку є особа (у тому числі юридична особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без створення юридичної особи), яка реалізує пальне або спирт етиловий.
Згідно з підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.
Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.
Законом №2628-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2019 року, внесено, з-поміж іншого, зміни до підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, зокрема, доповнено пунктом 22 наступного змісту: «Платники податку зобов`язані з 1 травня 2019 року до 1 червня 2019 року зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники податку будуть станом на 1 липня 2019 року.
Суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників податку з 1 липня 2019 року, зобов`язані до 1 липня 2019 року зареєструватися платниками податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники податку будуть станом на 1 липня 2019 року.».
Як встановлено судами попередніх інстанцій, підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 20 січня 2020 року №0000273207 став висновок контролюючого органу про порушення Позивачем вимог саме підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 та пункту 22 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, за що на Позивача накладено штраф у сумі 46785564,40 грн на підставі пункту 117.3 статті 117 ПК України.
Зміст виявленого порушення полягав у тому, що всупереч обов`язку зареєструватися платником акцизного податку на пальне в системі електронного адміністрування реалізації пального з 1 липня 2019 року, ТОВ «Ольхайол» було зареєстроване платником акцизного податку в цьому реєстрі лише 23 липня 2019 року. Наведене слугувало підставою для висновку про те, що у період з 1 липня до 23 липня 2019 року Позивач здійснював реалізацію пального без реєстрації платником акцизного податку. 
Разом з тим, судами встановлено й сторонами не заперечується, ТОВ «Ольхаойл» було зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового з 5 листопада 2018 року, а на виконання вимог пункту 22 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, пункту 2 розділу ІV наказу №262, ТОВ «Ольхаойл» 23 липня 2019 року звернулося до податкового органу із заявою про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального відповідної форми.
Так, 23 липня 2019 року набрав чинності наказ Міністерства фінансів України від 19 червня 2019 року №262 «Про затвердження форм заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів, акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 9 липня 2019 року за №753/33724.
Наказом Міністерства фінансів України №262 затверджено Порядок заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, а також нові форми документів, зокрема: заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів; акцизну накладну форми «П»; акцизну накладну форми «С»; розрахунок коригування акцизної накладної форми «П»; розрахунок коригування акцизної накладної форми «С»; форму заявки на поповнення (коригування) залишку пального; форму заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового.
У касаційній скарзі скаржник стверджує про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм пункту 117.3 статті 117 та підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України й визначає підставою касаційного оскарження пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Стверджуючи про неправильне застосування судами вказаних норм ПК України Відповідач посилається на висновки Верховного Суду у справах №826/15943/16, №825/1323/16 та №815/2461/17.
Так, у постанові від 28 березня 2019 року у справі №826/15943/16 Верховним Судом висловлено про те, що у разі, якщо юридична особа чи фізична особа-підприємець здійснює операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України без обов`язкової реєстрації платником акцизного податку з реалізації пального, як це передбачено підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України, такий платник притягується до відповідальності відповідно до пункту 117.3 статті 117 ПК України. Склад порушення передбачає, що реєстрація платником акцизного податку з реалізації пального не відбулася на момент здійснення реалізації пального. Оскільки за обставинами справи №826/15943/16 у ході перевірки було встановлено, що дата реєстрації позивача платником акцизного податку з реалізації пального в реєстрі є 9 червня 2016 року, Суд погодився з висновком контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України, а саме здійснення у період з 01 березня 2016 року по 08 червня 2016 року операцій з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку.
За обставинами у справі №825/1323/16 позивач 29 лютого 2016 року із застосуванням засобів електронного зв`язку подав заяву про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального, але контролюючим органом не було зареєстровано позивача платником акцизного податку шляхом включення його до реєстру платників не пізніше наступного робочого дня після надходження заяви, тобто 1 березня 2016 року. Не отримавши результатів розгляду заяви в електронному вигляді у другій квитанції, а лише отримавши повідомлення про отримання звітності та її успішну обробку, 1 березня 2016 року позивач почав здійснювати реалізацію пального. За таких обставин цієї справи, у постанові від 7 липня 2020 року Верховний Суд дійшов висновку, що позивач допустив податкове правопорушення, за яке пунктом 117.3 статті 117 ПК України передбачена відповідальність, оскільки не виконав вимог, установлених підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК, та діяв без належної обачності, розпочавши діяльність із продажу пального, не пересвідчившись у наявності у нього відповідного статусу та дати, з якої він набув такого статусу, поза як подання суб`єктом господарювання заяви про реєстрацію його платником акцизного податку не звільняє його від обов`язку пересвідчитися у позитивному результаті розгляду відповідної заяви, оскільки можливість початку здійснення реалізації пального обумовлена саме фактом реєстрації платником акцизного податку.
У постанові від 13 березня 2018 року у справі №815/2461/17 Судом констатовано, що особа (платник податку), яка планує здійснювати будь-які операції з пальним на митній території України, які визначені в абзаці 2 підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України, має до початку здійснення таких операцій зареєструватися платником акцизного податку з реалізації пального та в подальшому складати акцизні накладні на обсяги реалізації. Проте позивачем вказаних дій проведено не було.
Беручи до уваги зміст встановлених обставин у наведених скаржником справах №826/15943/16, №825/1323/16 та №815/2461/17 Суд звертає увагу та не, що висновки Верховного Суду у цих справах у наведених рішеннях зроблено за відмінного правового регулювання спірних обставин порівнюючи з цією справою. Суттєвою відмінністю є те, що спірні відносини у тих справах виникли та врегульовувались положеннями ПК України до внесення Законом №2628-VIII змін до підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, а саме, доповнення цієї норми пунктом 22. Закон №2628-VIII набрав чинності з 1 січня 2019 року і дія його норм не поширювалася на правовідносини, які були предметом розгляду у справах №826/15943/16, №825/1323/16 та №815/2461/17.
У постанові від 19 травня 2020 року (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Отже, доводи скаржника про те, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, не знайшли підтвердження під час касаційного розгляду цієї справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Аналіз доводів касаційної скарги свідчить про те, що ці аргументи було наведено скаржником під час судового розгляду у судах попередніх інстанцій й такі отримали оцінку суду. В силу окреслених меж касаційного провадження суд касаційної інстанції не вдається до їх переоцінки. А інших аргументів, аніж ті, що вже були наведені Позивачем в судах попередніх інстанцій та яким вже надавалась правова оцінка, касаційна скарга не містить.
4.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є необґрунтованими.
Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Згідно із частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуті в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 3, 344, 349, 350, 355, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуюча суддя                                                                      Н.Є. Блажівська    
Судді                                                                                                                                      І.В. Дашутін
                                                                                          О.О. Шишов