УХВАЛА

29 грудня 2022 року 
м. Київ

справа № 520/4709/2020
адміністративне провадження № К/990/36984/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Калашнікової О.В., 
перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Смілянського Ярослава Геннадійовича 
на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року 
у справі № 520/4709/2020 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції в Харківській області 
про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - ГУ НП в Харківській області, відповідач), в якому просив:
- визнати незаконним рішення відповідача від 10 березня 2020 року за № 1777/119/05/12-2020 щодо відмови в прийнятті його на службу до Національної поліції в ГУ НП в Харківській області;
- зобов`язати відповідача прийняти його на службу до Національної поліції в ГУ НП в Харківській області шляхом видачі наказу про призначення на посаду, рівнозначну посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Жовтневого РВ ХМУ ГУ;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на його користь грошове забезпечення за період вимушеного прогулу з 07 листопада 2015 року до часу ухвалення рішення з урахуванням посадового окладу поліцейського відділів (відділків) поліції, розміру надбавок за стаж служби та схеми окладів поліцейських за спеціальними званнями. 
20 вересня 2021 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ НП в Харківській № 1777/119/05/12-2020 від 10 березня 2020 року стосовно відмови ОСОБА_1 в прийнятті на службу до Національної поліції в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області.
Зобов`язано ГУ НП в Харківській області прийняти ОСОБА_1 на службу до Національної поліції в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області шляхом видачі наказу про призначення на посаду, рівнозначну посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Жовтневого РВ ХМУ ГУ.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
10 лютого 2022 року постановою Другого апеляційного адміністративного суду скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року та закрито провадження у справі.
На зазначену постанову суду апеляційної інстанції представником позивача подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 27 грудня2022 року.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд вважає зазначити наступне.
У касаційній скарзі скаржником зазначено, що вона подана на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Покликаючись на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник вказує про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме неправильне застосування частини першої статті 219 КАС України та пункту 4 частини першої статті 238 КАС України та просить відступити від висновку Верховного Суду, застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, що викладені у постановах від 20.02 2019 в справі №806/2143/1517, від 17.04.2019 у справі № 355/1648/15-а, від 21.08.2019 у справі № 295/13613/16, від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17, від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а. Необхідність відступлення скаржник обґрунтовує тим, що обставини цієї справи не є подібними з обставинами справ №806/2143/1517, №355/1648/15-а, №295/13613/16, №522/10140/17, № 802/1933/18-а.
Проте, скаржник не зазначив щодо застосування якої конкретної норми права (пункт, частина, стаття) містить висновок у цій постанові, та який саме висновок, від якого на його переконання існує необхідність відступити, а вказані доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України, тому посилання скаржника на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, є безпідставними.
Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. Мають бути також зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права. 
Всупереч наведеному, скаржником не зазначено конкретну норму права щодо застосування якої Верховний Суд має відступити від раніше прийнятого висновку.
Крім того, Судом установлено, що скаржник уже подавав касаційну скаргу з визначенням підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 2 частини другої статті 328 КАС України, яка ухвалами Верховного Суду від 07 вересня 2022 року (К/990/22317/22) та від 06 жовтня 2022 року (К/990/25788/22) повернута особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та надано вичерпні роз`яснення щодо вимог, яким має відповідати касаційна скарга в частині визначення підстави, передбаченою пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
Подаючи касаційну скаргу повторно, скаржником так і не викладено підстави для касаційного оскарження судових рішень, визначеної пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України у зв`язку з чим така касаційна скарга підлягає поверненню.
Подана касаційна скарга представника позивача містить цитування нормативно-правових актів, виклад обставини справи, посилання на постанови Верховного Суду, незгоду з рішенням суду попередніх інстанцій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.   
Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, та не викладення представником позивача підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: чітко  не наведено норму права щодо застосування якої у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду необхідно відступити, а тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Смілянського Ярослава Геннадійовича на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі № 520/4709/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.       

Суддя	О.В. Калашнікова