Ухвала
Іменем України    
 
12 січня 2023 року
м. Київ
 
справа № 462/8938/21
провадження № 61-371ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Шандри М. М., Крайник Н. П., Левика Я. А., у справі за позовом ОСОБА_1 до директора середньої загальноосвітньої школи № 65 м. Львова Піх Лесі Михайлівни про встановлення факту порушення конституційного права на працю, визнання незаконним відсторонення, скасування наказу про відсторонення від роботи та зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У 2021 році ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до директора середньої загальноосвітньої школи № 65 м. Львова Піх Л. М., у якому просила: встановити факт порушення відповідачем конституційного права позивача на працю; визнати незаконним її відсторонення від роботи з підстав, визначених в наказі середньої загальноосвітньої школи № 65 від 08 листопада 2021 року № 327 «Про відсторонення від роботи працівників школи» в частині відсторонення ОСОБА_1 від роботи вчителя початкових класів; скасувати наказ про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати; відновити допуск до роботи та зобов`язати відповідача виплатити їй невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи по день ухвалення рішення у справі.
 
Позовна заява мотивована тим, що позивач з 1990 року працює у середній загальноосвітній школі № 65 м. Львова на посаді вчителя початкових класів. 22 листопада 2021 року директор СЗШ № 65 довела до її відома наказ № 327 від 08 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи працівників школи» в частині відсторонення її від роботи без збереження заробітної плати з 08 листопада 2021 року у зв`язку з її відмовою від проходження обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19 до усунення причин, що його зумовили. Даний наказ позивач вважає незаконним та дискримінаційним, оскільки такий порушує її конституційне право на працю та прийнятий з грубим порушенням норм законодавства України. На підставі викладеного, позивач просила задовольнити позов.
 
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 березня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач була відсторонена від роботи на законних підставах.
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
 
Оскарженою ухвалою Львівського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 березня 2022 року зупинено до закінчення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду у справі № 130/3548/21.
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у провадженні Верховного Суду перебуває справа № 130/3548/21 з подібними правовідносинами. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року справа № 130/3548/21 (провадження № 61-4479св22) передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду. У вказаній ухвалі від 03 серпня 2022 року зазначено, що існує очевидна необхідність формування єдиної правозастосовчої практики у справах про відсторонення працівників від роботи з підстав їх відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19 для забезпечення розумної передбачуваності судових рішень, а тому справа містить виключну правову проблему і її вирішення необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, а також задля запобігання судових помилок, які у подальшому не могли б бути виправлені відповідно до процесуального законодавства внаслідок неможливості касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах. Ухвалою від 07 вересня 2022 року справа № 130/3548/21 прийнята до розгляду Великою Палатою Верховного Суду. Таким чином, на підставі пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України, з метою справедливого вирішення спору, колегія суддів апеляційного суду вважала за необхідне апеляційне провадження у справі зупинити до закінчення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду у справі № 130/3548/21.
 
02 січня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року, у якій, посилаючись порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що позивач категорично проти зупиняти провадження у даній справі, оскільки висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 130/3548/21 стосуватимуться фізичних осіб (громадян України), а не людини і громадянина.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду (пункт 10 частини першої статті 252 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року справа № 130/3548/21 (провадження № 61-4479св22), якою передано справу № 130/3548/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, вказано, що справа містить виключну правову проблему і її вирішення необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки є очевидна необхідність формування єдиної правозастосовчої практики у справах про відсторонення працівників від роботи з підстав їх відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19 для забезпечення розумної передбачуваності судових рішень.
 
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22) прийнято до розгляду справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 04 травня 2022 року. При прийнятті указаної справи до розгляду Велика Палата Верховного Суду вважала мотиви, викладені Другою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 03 серпня 2022 року, обґрунтованими.
 
Встановивши, що правовідносини у цій справі є подібними до правовідносин у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22), апеляційний суд обґрунтовано зупинив апеляційне провадження до закінчення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду у справі № 130/3548/21.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
 
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора середньої загальноосвітньої школи № 65 м. Львова Піх Лесі Михайлівни про встановлення факту порушення конституційного права на працю, визнання незаконним відсторонення, скасування наказу про відсторонення від роботи та зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                      В. І. Крат
 
                                                                                                                        І. О. Дундар 
 
                                                                                Є. В. Краснощоков