Справа № 354/1173/22 
Провадження № 33/4808/210/23 
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т. Л. 
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Яремчанського міського суду від 14.02.2023 року щодо нього,

                                        в с т а н о в и в :

Цією постановою                         ОСОБА_1 , 
        ІНФОРМАЦІЯ_1  
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. 
ОСОБА_1  визнаний винуватим у тому, що він 18.10.2022 року о 19 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом марки Lexus LX 470, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вул.уч.Поломистий, «СТО» в с.Микуличин, Надвірнянський район, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці за допомогою технічного приладу драгер Alkotest 6810 та в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачено ст.130 ч.1 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність й обґрунтованість постанови суду, вважає, що вона є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним встановленням обставин, необхідних для вирішення справи, недоведеності встановлених обставин, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що він відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, однак від проходження огляду в медичному закладі він не відмовлявся, однак поліцейські вказали йому, що вони не будуть його туди доставляти і тому він повторно відмовився від проходження огляду. Ставить під сумнів відеозапис події, оскільки особа, яка зображена на відеозаписі не є особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Дата здійснення відеозапису є 26.06.2022 року, а згідно протоколу ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції 18.10.2022 року, а час зупинки на відеозаписі зображено 23:01 год., хоча його було зупинено о 19:15 год. Тому вважає, що процедуру огляду на стан сп`яніння слід визнати недійсною. Зазначає, що направлення на огляд йому не вручалося, а рапорт поліцейських не може слугувати доказом його вини. Просить постанову судді скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.
Апеляційний розгляд проведено без участі апелянта через його неявку. Матеріалів справи достатньо для прийняття законного й обґрунтованого рішення апеляційною інстанцією.
За даними справи слід вважати, що апеляційний строк апелянтом не пропущено.
З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи та пояснення учасників апеляційного процесу про підтримання апеляції, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги.
Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.
Постанова щодо  ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.
В діях  ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.
Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.
Відеозапис, який долучений до матеріалів справи, не стосується цього провадження. На відео зафіксована зовсім інша особа, яку притягують до відповідальності.
Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без з`ясування даних про вручення  ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення. У справі немає документальних підтверджень про вручення йому такої копії або надсилання її поштою. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення  ОСОБА_1 права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення її до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.
Суд не дав оцінки правомірності зупинки водія ОСОБА_1 . У справі не має документального підтвердження правомірності такої зупинки водія, тому апеляційний суд вимушений вказаний сумнів відповідно до ст.62 Конституції України трактувати на корсить водія, тобто визнати, що така зупинка транспортного засобу була неправомірною, що є підставою вважати всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані, в тому числі процедуру огляду водія, неправомірними.
Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта про те, що  ОСОБА_1 при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було роз`яснено і забезпечено право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу того ж правового принципу «плодів зіпсованого дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами. Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол і рапорт поліцейського не можуть бути доказами вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.
За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду – скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.
За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.
Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Яремчанського міського суду від 14.02.2023 року постанову Івано-Франківського міського суду від 14.03.2023 року щодо скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                Б.М. Гриновецький