Київський апеляційний суд                                                                              

Провадження № 33/824/1289/2023                                               Головуючий в суді першої інстанції: Буцмак Ю.Є.                          
Єдиний унікальний № 357/8855/22                                                                                                 Доповідач: Гладій  С.В.
Категорія:  ч. 1 ст. 130 КУпАП
 
П  О  С  Т  А  Н  О  В  А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
17 березня 2023 року	                                                    м. Київ	
 
Суддя Київського апеляційного суду Гладій С.В., за участі захисника ОСОБА_1 - адвоката Гордійчука Ю.В., розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу останнього на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2023 року щодо 
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора ТОВ БК «Нові мінерали», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
                                                           В С Т А Н О В И В:
 
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за  цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
 
Як зазначено в судовому рішенні, 17 вересня 2022 року о 09 годині 11 хвилин на а/д 79 км. Київ-Одеса ОСОБА_1 керував автомобілем «Peugeot 208», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведено у встановленому законом порядку за допомогою приладу Alcotest-7510 ARLM-0372, тест № 596, результат якого - 1,21 проміле.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене  ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
В апеляційній скарзі захисник Гордійчук Ю.В., посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову судді щодо         ОСОБА_1 , а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

 
 
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує на те, що без проведення почеркознавчої експертизи у справі, суд першої інстанції був позбавлений можливості повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи та прийняти законне рішення, оскільки достеменно не відомо чи ОСОБА_1 , чи іншою особою виконано підпис у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях, які є основними доказами у провадженні.  Крім того, посилаючись на рішення  ЄСПЛ «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, захисник зазначає, що проведення судового розгляду справи за відсутності прокурора, явка якого визнана обов`язковою, є порушенням прав ОСОБА_1 на справедливий суд та вимог процесуального закону.
В доповненнях до апеляційної скарги апелянтом акцентується увага, що            ОСОБА_1 , в порушення ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», безпідставно був зупинений працівниками поліції, не порушуючи при цьому Правила дорожнього руху, а тому всі послідуючі процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Одночасно захисником порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2023 року, поважність причин пропуску якого обґрунтував тим, що повний текст оскаржуваного рішення був отриманий 24 січня 2023 року, тобто поза межами десятиденного строку на його оскарження.
 
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду провадження, в суд апеляційної інстанції не з`явився, причини поважності свого неприбуття суд не повідомив, з огляду на що вважаться за можливе проводити розгляд справи за його відсутності, враховуючи і те, що його інтереси в суді апеляційної інстанції представлені адвокатом Гордійчуком Ю.В.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Гордійчука Ю.В. на підтримку клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційних вимог, дослідивши доводи клопотання, апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис, слід прийти до висновку, що апеляційна скарга захисника Гордійчука Ю.В. не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
 
Згідно положень ст. 285 КУпАП, копія постанови протягом трьох днів вручається  або висилається особі, щодо якої її винесено. У разі, якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
 
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про своєчасне вручення чи направлення учасникам провадження копії оскаржуваного рішення.
 
Виходячи з того, що апеляційна скарга, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, була подана після отримання копії судового рішення зі сплином 10 денного строку на його оскарження, можна погодитися з клопотанням про поновлення захиснику Гордійчуку Ю.В. строку на апеляційне оскарження постанови судді від 13 січня 2023 року.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
 
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення  справи.
            
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
 
            Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
 
Апеляційним переглядом не встановлено істотних порушень норм процесуального закону під час розгляду та прийняття суддею місцевого суду рішення в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а також неправильного застосування норм матеріального права.  
 
Висновки судді місцевого суду в постанові про порушення ОСОБА_1 вимог       п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху є обґрунтованими та підтверджуються даними, які містяться в матеріалах справи. 
 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД           № 142332 від 17 вересня 2022 року, в  означений день, о 09 годині 11 хвилин на а/д 79 км. Київ-Одеса ОСОБА_1 керував автомобілем «Peugeot 208», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведено у встановленому законом порядку за допомогою приладу Alcotest-7510 ARLM-0372, тест № 596, результат якого - 1,21 проміле. Від проходження огляду в медичному закладі водій категорично відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
ОСОБА_1 були роз`яснені положення ст. 63 Конституції України та права, що передбачені ст. 268 КУпАП, розуміння яких він засвідчив власноручним підписом в протоколі про адміністративне правопорушення.
 
            Зазначені в протоколі обставини підтверджуються роздруківкою результату даного тесту, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеним інспектором взводу № 2 роти № 2 БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області ВПП лейтенантом поліції Санною А.В.
 
За наслідками проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, дані про який було внесені до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 будь - яких зауважень не висловив, зазначивши, що напередодні випив пива.
 
В направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 власноручно зазначив, що  в лікарню їхати не треба, та засвідчив власним підписом. 
З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції слідує, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер», на що останній погодився та жодних зауважень, які б могли поставити під сумнів законність вимог поліцейських, він не зробив, хоча не був позбавлений такої можливості.
 
Указані докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків,  є належними, допустимими та достовірними, отримані вони з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи, об`єктивно узгоджуються між собою та переконливо доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
            Відносно доводів апелянта про безпідставність зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , а звідси про незаконність всіх  їх послідуючих дій і зібраних доказів, то вони є непереконливими, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції за наявності підстав пройти огляд на стан сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Крім того, такі дії працівників поліції ОСОБА_1 не оскаржувались. 
 
Також з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , після складання працівниками поліції всіх документів, ознайомився з ними та проставив власноручний підпис в кожному з них, отримавши копію протоколу, а тому твердження сторони захисту, що підписи в означених документах виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою - є неспроможними та на увагу не заслуговують.  
 
            Неприйнятними та такими, що не можуть слугувати підставами для скасування постанови суду є і доводи апеляційної скарги в частині порушення прав ОСОБА_1 при розгляді справи судом першої інстанції за відсутності прокурора.
 
            Так, відповідно до ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.
            Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та не передбачає такого виду стягнення, що був би пов`язаний з обмеженням особистої свободи громадян, а тому здійснення нагляду прокурором за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення в означеній категорії справ за КУпАП виключається.
            Щодо Рішення Європейського суду з прав людини «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, «Михайлов проти України» від 06 березня 2018 року, «Бантиш та інші проти України» від 06 жовтня 2022 року, якими констатовано порушення п. 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з небезсторонністю суду з огляду на відсутність сторони обвинувачення під час провадження у справах про адміністративні правопорушення, то останнє повинно бути врегульовано на законодавчому рівні.
 
                Отже, за наведеним, в сукупності, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.
 
            Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.
 
Таким чином, апеляційна скарга захисника Гордійчука Ю.В. задоволенню не підлягає.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя - 
 
                                                П О С Т А Н О В И В:
 
Клопотання захисника Гордійчука Юрія Володимировича задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2023 року.
 
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за  цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника  Гордійчука Ю.В. - без задоволення.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 

Суддя Київського апеляційного суду                                                                   С.В. Гладій