У х в а л а  
 
02 січня 2023 року
м. Київ
 
справа № 344/10382/20
провадження № 61-12364ск22
 
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного  суду Ігнатенка В.М.
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 січня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд додаткової постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
 
В с т а н о в и в:
 
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 січня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд додаткової постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами.
 
12 грудня 2022 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд», ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення з ухваленням нового рішення про задоволення заяви.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
У заявах від 23 грудня 2022 року ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки у березні 2022 року касаційна скарга була подана у встановлений законом строк. У подальшому, ухвалою Верховного Суду від              30 травня 2022 року касаційну скаргу було повернуто у зв`язку із невиконанням ухвали Верховного Суду від 11 травня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху. Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2022 року касаційну скаргу повернуто у зв`язку із невиконанням ухвали Верховного Суду від 14 червня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху. Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2022 року касаційну скаргу повернуто заявнику у зв`язку із невиконанням ухвали Верховного Суду від 04 серпня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху. Про повернення касаційної скарги йому стало відомо 22 грудня 2022 року. При цьому перестали існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги та вважає дані обставини поважними для поновлення зазначеного строку.
 
Однак, наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки заявником не наведені обставини, що перешкоджали йому виконати вимоги ухвал Верховного Суду про залишення касаційної скарги на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 січня 2022 року без руху в установлений строк.
 
Заявник дійсно в силу норм ЦПК України має право на повторне звернення до суду касаційної інстанції, але це не означає безумовне поновлення строку касаційного оскарження.
 
Згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року). Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.
 
Отже ОСОБА_1 необхідно подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску в оригіналах або завірених в установленому порядку їх копіях або навести інші підстави з відповідними доказами. 
 
Згідно з частиною сьомою статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
 
У порушення пункту 7 частини другої статті 392 ЦПК України ОСОБА_1 не надано доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, а тому заявникові необхідно надати до суду вищезазначені докази.
 
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Однак, ОСОБА_1 , до касаційної скарги не додав документ, що підтверджує сплату судового збору, а також не додав документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.
 
Підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання фізичною особою касаційної скарги на ухвалу суду становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на                 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня  2022 року установлено на рівні 2 481,00 грн.
 
Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
 
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 касаційна скарга у справі № 344/10382/20 подана через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», за подання касаційної скарги у цій справі має бути сплачений судовий збір у сумі 396,96 грн (2 481 * 0,2 * 0,8).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007. Найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати суду оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату. Разом із цим, ОСОБА_1 має право подати докази (документи) на підтвердження звільнення від оплати судового збору за подання касаційної скарги.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею                392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
Отже, касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням йому можливості усунути вищевказані недоліки.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
У х в а л и в:
 
Залишити без руху касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 січня 2022 року та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
Якщо інші наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                            В. М. Ігнатенко