ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року	Львів	Справа № 161/13871/22 пров. № А/857/17516/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:                           
головуючого судді Довгополова О.М., 
суддів  Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2022 року у справі №161/13871/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради  про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя (судді) в суді першої інстанції – Пахолок А.М.,
рішення ухвалено в порядку письмового провадження,
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,
                                                                      
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії DMV №2200082 від 11.01.2022 та закрити провадження в адміністративній справі.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2022 року залишено без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Залишено без змін постанову серії DMV №2200082 від 11 січня 2022 року старшого інспектора (інспектора з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Осінкіна В.В. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 680 грн. 
Рішення мотивоване тим, що в діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУАП.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що таке постановлене з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що візуальні фотографії не можуть бути доказом паркування ближче 10 м до виїзду з прилеглої території, адже потребує технічного підтвердження такої відстані. Єдиним належним, допустимим та достатнім доказом може бути лише проведений належним чином замір відстані розташування автомобіля до місця виїзду. В даному випадку жодного доказу, який би підтверджував створення перешкоди для інших транспортних засобів, в матеріалах справи немає. Також зазначає, що в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності зазначено, що правопорушення ним вчинено о 10.10.00 год, однак фотозйомка проводилась о 10.09.17 год, 10.09.36 год та 10.09.49 год, тобто до самого моменту вчинення правопорушення. При цьому, поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували його причетність до вказаного правопорушення.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що постановою серії DMV №2200082 від 11.01.2022 на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді 680 грн штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП.
Зі змісту вказаної постанови слідує, що 10.01.2022 року о 10 год. 10 хв. за адресою: м.Луцьк, вул. Степана Бандери, 8, особа, яка керувала автомобілем «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , порушила правила зупинки, а саме здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території та створила перешкоду дорожнього руху, чим порушила п. 15.9 «и» ПДР України та ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно з пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до підпункту ,,и пункту 15.9 ПДР зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
За змістом ч. 3 ст. 122 КУпАП порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду;
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами
Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Як встановлено з наданих відповідачем фотознімків, автомобіль позивача припаркований ближче 10 метрів до виїзду з прилеглої території, що по вул. Степана Бандери, 8, та створює перешкоди для в`їзду-виїзду транспортних засобів на прилеглу територію. 
Суд зазначає, що з наданих відповідачем доказів беззаперечно встановлено, що відстань від краю транспортного засобу до місця виїзду з прилеглої територій є меншою ніж 10 м. Для встановлення виявленого порушення цілком достатньо наявних в матеріалах справи фотознімків, замір відстані на місці вчинення правопорушення не є необхідним.
При цьому в оскаржуваній постанові зазначено, що вимір здійснено ручним лазерним світловіддалеміром BOSCH GLM 50.
Вказані обставини спростовують доводи позивача про відсутність будь-яких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.
В свою чергу, позивачем не надано суду жодних доказів на спростування факту порушення ним правил зупинки транспортного засобу.
Щодо доводів скаржника, що фотозйомка проводилась о 10.09.17 год, 10.09.36 год та 10.09.49 год, а в оскаржуваній постанові зазначено, що правопорушення ним вчинено о 10.10.00 год,  суд зазначає, що вказана обставина не спростовує факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення. 
При цьому, як слідує з матеріалів справи, позивач покликається на те, що 10 січня 2022 року керування транспортним засобом ним не здійснювалось та адміністративного правопорушення ним не вчинялося.
Згідно ч.1 ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.
Згідно ст.279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: - ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Колегія суддів звертає увагу не те, що в Департамент муніципальної варти Луцької міської ради особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, із відповідною заявою про звільнення особи від відповідальності за адміністративні правопорушення не зверталася, тому відповідальність у даному випадку несе саме власник транспортного засобу.
Таким чином, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, які оформлені у встановленому законом порядку та мають бути враховані судом.
З огляду на викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях позивача наявний склад правопорушення, передбачений частиною 3 статті 122 КУпАП, що свідчить про правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. ст. 272, 286, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2022 року  у справі №161/13871/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 18.01.2023.