ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 березня 2023 року           справа №360/6173/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у справі № 360/6173/21 (головуючий суддя І інстанції Петросян К.Є.), складеного у повному обсязі 09 грудня 2021 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області,  за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                           ВСТАНОВИВ:
23 жовтня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 або позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), відповідно до якого позивач просить суд:
- визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка передбачена ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби протиправною;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка передбачена ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, встановленої частиною другою статті 15 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановлену частиною другою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач не набув права на день звільнення на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, оскільки до спірних правовідносин застосовується саме наявність календарної вислуги років, яка повинна становити не менше 10 років.
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу № 360/6173/21, однак листом від 13.07.2022 року суд першої інстанції повідомив про відсутність можливості надати справу в паперовому вигляді у зв`язку з тим, що справа в паперовому вигляді знаходиться у м. Сєвєродонецьк. Також повідомлено, що всі документи, які надійшли у паперовому вигляді скановано та експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я позивача.
Відповідно до військового квитка від 13.11.2007 серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 проходив військову службу з 15.06.2016 по 05.08.2019 у ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10-14), що також підтверджується контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силаї України від 30.05.2016 та довідкою відповідача від 10.08.2021 № 206.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 15.06.2016 № 128 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 05.08.2019 № 176, старшого солдата ОСОБА_1 , бухгалтера фінансово-економічної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненого на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24 липня 2019 року № 18-РС у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 05 серпня 2019 року виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , знято з всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вислуга у Збройних Силах України на день звільнення із ІНФОРМАЦІЯ_1 становить: календарна – 9 років 00 місяці 28 діб 
16.06.2021 позивачем направлено на адресу відповідача заяву щодо надання інформації про наявність у ОСОБА_1 вислуги років у календарному, пільговому та загальному обчисленні станом на день звільнення та виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 
Листом від 13.07.2021 за № 2969 ІНФОРМАЦІЯ_2 надано ОСОБА_1 відповідь, згідно якого запропоновано позивачу для отримання необхідної інформації безпосередньо звернутися до відповідного центру комплектування та соціальної підтримки (військового комісаріату) за вибраним місцем проживання 
11.08.2021 позивачем отримано від відповідача довідку від 10.08.2021 № 206 та розрахунок вислуги років, з якого встановлено, що календарний строк служби позивача складає 9 років 00 місяців 27 днів; періоди, які зараховуються на пільгових умовах – 5 років 9 місяців 26 днів; загальна вислуга років – 14 років 10 місяців 23 дні 
10.09.2021 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою, в якій просив нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 15 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 
У відповідь на вказану заяву позивача, відповідач листом від 08.10.2021 № 4133 відмовив у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільнені, оскільки відсутні підстави для нарахування та виплати такої допомоги 
З матеріалів справи вбачається, що при звільненні одноразову грошову допомогу позивачу не виплачено у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років, що стало підставою для звернення позивача до суду.
          Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання спірної допомоги порушено та підлягає відновленню.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII)  передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. 
Так, згідно із абзацом першим пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Аналогічна правова норма міститься в пункті 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (надалі - Порядок № 393).
У розумінні вказаних правових норм слідує, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». 
При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».
Таким чином, в частині другій статті 15 Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.
Отже, правовими нормами Порядку № 393 та Закону № 2011 законодавець лише визначає періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах. Тобто, законодавець визначає лише способи обчислення вислуги років.
Матеріалами справи підтверджується, що вислуга років на час звільнення позивача складає: у календарному обчисленні становить: календарний строк служби позивача складає 9 років 00 місяців 27 днів; періоди, які зараховуються на пільгових умовах – 5 років 9 місяців 26 днів; загальна вислуга років – 14 років 10 місяців 23 дні, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги дотримана. Оскільки інші підстави відмови, крім недостатності років вислуги, у призначенні грошової допомоги відсутні, відповідно позивач має право на таку виплату.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про протиправність відмови відповідача  у нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають  задоволенню.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                       ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у справі № 360/6173/21 - залишити без задоволення.  
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у справі № 360/6173/21 - залишити без змін.                    
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано 28 березня 2023 року.

Судді                                                                                       А.В. Гайдар
                                                                                                      Е.Г. Казначеєв
                                                                                                      І.Д. Компанієць