ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1089/23 Справа № 201/4991/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Наумова О.С. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Попенко Ю.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Українського державного університету науки і технологій на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 жовтня 2022 року за заявою Українського державного університету науки і технологій про роз`яснення рішення суду, постановлену судом у складі головуючого судді Наумової О.С. в місті Дніпро, в цивільній справі номер 201/4991/22 за позовом  ОСОБА_1 до Українського державного університету науки і технологій, третя особа: Дніпровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 

В С Т А Н О В И В:
В жовтні 2022 року до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська звернувся Український державний університет науки і технологій із заявою про роз`яснення судового рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Українського державного університету науки і технологій, третя особа Дніпровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26 вересня 2022 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська розглянуто справу за позовом  ОСОБА_1 до Українського державного університету науки і технологій, третя особа Дніпровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалено рішення яким частково задоволено позовні вимоги.
Визнано незаконним пункт 11 наказу Українського державного університету науки і технологій від 27.06.2022 року №123-ос про звільнення ОСОБА_1 з 30.06.2022 року з посади 0,85 ставки доцента кафедри «Економіка та менеджмент» на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України після закінчення строкового договору.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді 0,85 ставки доцента кафедри «Економіки та менеджменту» Українського державного університету науки і технологій.
Стягнуто з Українського державного університету науки і технологій на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.06.2022 року по день ухвалення рішення в розмірі 37502,52 грн без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.
В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та присудження виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.
Вирішено питання про судові витрати.
Відповідач вважав зазначене рішення суду не зовсім зрозумілим в частині поновлення ОСОБА_1 , оскільки 30.06.2022 року закінчив дію строковий трудовий договір вказаної особи з роботодавцем.
З судового рішення не зрозуміла правова підстава і норма матеріального права, яка стане підставою для допуску ОСОБА_1 до роботи, що унеможливлює належне виконання рішення суду.
Тому відповідач просив роз`яснити рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Українського державного університету науки і технологій, третя особа: Дніпровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме: в частині підстав і способу виконання поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді за відсутності нового строкового договору з Українським державним університетом науки і технологій. 
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 жовтня 2022 року у задоволенні заяви Українського державного університету науки і технологій про роз`яснення рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Українського державного університету науки і технологій, третя особа Дніпровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.
Із вказаною ухвалою суду не погодився Український державний університет науки і технологій, подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 жовтня 2022 року, ухвалити нове судове рішення, яким роз`яснити рішення суду від 26 вересня 2022 року за позовом ОСОБА_1 до Українського державного університету науки і технологій, третя особа Дніпровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Доводами апеляційної скарги наведено, що ухвала суду першої інстанції є такою, що прийнята судом при неповному з`ясуванні обставин справи, порушенні конституційного права на доступ до правосуддя, порушення норм процесуального права. 
З судового рішення не вбачається підстав і способу виконання поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді 0.85 ставки доцента кафедри «Економіка та менеджмент» після закінчення дії строкового договору з Дніпровським національним університетом залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна і за відсутності нового строкового договору з Українським державним університетом науки і технологій.
Відповідач-роботодавець не зобов`язаний продовжувати трудові відносини з працівником, строк дії трудового договору з яким скінчився, проте був примушений до цього судом без зазначення підстав та норм матеріального права, якими повинні бути врегульовані правовідносини роботодавця і працівника.
Тому вважає, що зазначене вище рішення суду неясним та незрозумілим. 
Від позивачки ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.
Зазначає, що доводи апелянта зводяться до заперечення законності рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року та спроби відповідача його змінити.
Представники відповідача Українського державного університету науки і технологій Костюк Н.П. та Гришечкін С.А. в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги Українського державного університету науки і технологій підтримали, просили її задовольнити.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Самуха В.О. в судовому засіданні апеляційного суду з доводами апеляційної скарги Українського державного університету науки і технологій не погодились, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Представник третьої особи Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату,
час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез`явившихся осіб.
Заслухавши суддю – доповідача, представників відповідача, позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Згідно ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 21 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року відповідно до статті 221 ЦПК роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. 
Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
Суд може відмовити у роз`ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю. 
Системний аналіз наведених вище норм, дає підстави апеляційному суду зробити висновок про те, що роз`яснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні його неясності і викладення рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.  
Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року в цивільній справі номер 201/4991/22 за позовом ОСОБА_1 до Українського державного університету науки і технологій, третя особа: Дніпровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є чітким, не викликає труднощів у його розумінні, з викладенням обставин, з яких суд виходив при його ухваленні, та посиланням на положення закону, якими він керувався при цьому. 
Доводи Українського державного університету науки і технологій, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, і не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, та не спростовують висновків суду першої інстанції. Крім того, відповідач фактично просив роз`яснити порядок виконання рішення суду, що виходить за межі повноважень суду щодо роз`яснення судового рішення, передбаченого ч. 1 ст. 271 ЦПК України.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування судового рішення не вбачається. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Українського державного університету науки і технологій залишити без задоволення, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2022 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: