КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Справа № 362/4272/22                                                                               Головуючий в суді І інстанції Сухарев О.В.
Провадження № 33/824/1406/2023                                                          Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 березня 2023 року                                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , водія автотранспортних засобів в ТОВ «Білоцерківхлібопродукт», визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 179768 від 02 жовтня 2022 року вбачається, що 01.10.2022 року о 23 год. 35 хв. в с. Ковалівка по вул. Шевченка водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою алкотестера «DRAGER-6810» та в КЗБМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2023 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказував, що матеріали справи повинні містити відеозаписи, на яких зафіксовані всі обставини події, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення та обставини фіксування адміністративного правопорушення, проте, з незрозумілих апелянту причин таких відеоматеріалів (безперервної відеозйомки) до матеріалів справи додано не було.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що працівниками поліції не залучались свідки, що на думку апелянта є грубим порушенням чинного законодавства України.
Зазначив, що у автомобілі, який належить ОСОБА_1 знаходився громадянин ОСОБА_2 , а також була присутня дружина скаржника, однак вказані особи не були допитані в якості свідка.
Також вказував, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 179768, даний документ складено 02.10.2022 року о 00 год. 20 хв.. Однак, на боді камерах поліцейських зафіксовано зовсім інший час.
Звернув увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено серійний номер боді камери поліцейського, на яку мав би вестися безперервний відеозапис.
В своїй апеляційній скарзі скаржник також зазначив, що направлення до найближчого закладу охорони здоров`я працівниками поліції йому не вручалось.
Також доводи апеляційної скарги обґрунтовував зокрема тим, що жодної повістки, в розумінні статті 277-2 КУпАП скаржнику або його захиснику не надходило. Зазначив, що до суду першої інстанції подав клопотання про відкладення розгляду даної справи 31.01.2023 року, однак оскаржувана постанова була винесена за його відсутності.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.
Представник Київської міської прокуратури у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із  ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 179768 від 02 жовтня 2022 року з якого вбачається, що 01.10.2022 року о 23 год. 35 хв. в с. Ковалівка по вул. Шевченка водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою алкотестера «DRAGER-6810» та в КЗБМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 1);
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Білоцерківської міської лікарні № 4 (а.с. 3);
- у акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 02.10.2022 року (а.с. 4);
- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм указаних правил ПДР (а.с. 5).
Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Виявлені працівниками поліції 01 жовтня 2022 року у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння в розумінні п. п. 1,2,3 п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 01.10.2022 року за участю ОСОБА_1 ..
Так, з відеофайлу вбачається, що інспектор поліції пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак водій відмовився від проходження огляду.
Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що працівники поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння не залучали свідків, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки, диспозицією ст.266 КУпАП визначено, що свідки залучаються лише у випадку неможливості фіксації технічними засобами відмови водія від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Як вбачається з відеозапису, працівники поліції неодноразово запропонувавши ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та фіксуючи зазначений процес на нагрудну камеру, працівник поліції правомірно не залучав свідків.
В своїй апеляційній скарзі скаржник просив допитати в якості свідка ОСОБА_2 , однак суд апеляційної інстанції приходить висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання, оскільки усі необхідні факти, які мають важливе значення при розгляді даної справи та з якими законодавство пов`язує настання відповідальності за вчинене правопорушення, зафіксовані нагрудними камерами поліцейських та використані як доказ вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Окрім цього суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржник або його захисник мали право заявляти клопотання про виклик та допит свідків в суді першої інстанції, однак матеріали справи не містять даних про заявлення такого клопотання.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 179768 складено 02.10.2022 року о 00 год. 20 хв., однак, на боді камерах поліцейських зафіксовано зовсім інший час, суд апеляційної скарги відхиляє, виходячи з наступного.
У матеріалах справи міститься диск долучений працівниками поліції (а.с. 5), який містить декілька відеофайлів на яких відображена відеофіксація події. З вказаних відеофайлів вбачається, що відеофіксація розпочалась 01.10.2022 року о 23:38:11 та закінчилась 02.10.2022 року о 01:39:24, а тому твердження скаржника про розбіжність у часі є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено серійний номер боді камери поліцейського, на яку мав би вестися безперервний відеозапис, є необґрунтованими, оскільки для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.
Відповідно до наданого відеозапису, на ньому повністю відображена подія вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Посилання скаржника на те, що направлення до найближчого закладу охорони здоров`я працівниками поліції йому не вручалось, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки вказане не підтверджено жодними доказами, а на пропозицію поліцейського пройти огляд в медичній установі ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується відеозаписом працівника поліції, а отже підстави для видачі направлення для огляду у медичному закладі були відсутні. Також слід зазначити, що вказане направлення міститься в матеріалах справи (а.с. 3).
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 безпідставно зупинили працівники поліції, що є підставою для закриття адміністративного провадження, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки на час скоєння адміністративного правопорушення, в країні діє військовий стан та комендантська година, в цей час обмежуються громадянські права, працівники поліції наділені в цей час повноваженнями зупиняти транспортні засоби.
Доводи скаржника про те, що постанова суду підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що розгляд адміністративного провадження в суді першої інстанції відбувся без його участі є безпідставними, оскільки апеляційним судом були створені всі умови для реалізації ним своїх прав передбачених ст.268 КУпАП, тобто його права на особисту участь у розгляді справи щодо нього були поновлені судом апеляційної інстанції.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.  23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2023 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2023 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено «24» березня 2023 року.

Суддя Київського апеляційного суду                                                        Л.П. Сушко