Дата документу 08.02.2023 Справа № 334/8858/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 334/8858/21         Головуючий у 1-й інстанції: Філіпова І.М.
Провадження №22-ц/807/342/23         Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 лютого 2023 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря  	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,  Рикун А.В.,  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», треті особи: ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Запорізької міської ради про визнання недійсним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, - 

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», треті особи: ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Запорізької міської ради про визнання недійсним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 стало відомо про те, що управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , в якому знаходиться належна їй та ОСОБА_2 квартири є Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя». На її звернення із запитом 20 квітня 2021 року через представника, Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради відповідним листом від 27 квітня 2021 року повідомив останню, що згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01 вересня 2017 року № 520 «Про визначення упривателів багатоквартирних будників м. Запоріжжя» заступник голови з питань діяльності виконавчих органів Бородай О.М. від імені співвласників багатоквартирного будинку, згідно із Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», уклав Договір від 06 вересня 2017 року № 06/09/17-20 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, розташованим за вищевказаною адресою з Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» в особі директора Деркача Є.Р., який діє на підставі статуту. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/3612/21 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» про визнання протиправним та скасування рішення, визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01 вересня 2017 року № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя» у частині призначення Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Місто для людей Запоріжжя» управителем будинку АДРЕСА_1 , яке набрало законної сили 02 вересня 2021 року. Даним рішенням встановлено, що у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , розташовано дві квартири, які на праві приватної власності належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Будинок АДРЕСА_1 , у розумінні п.1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» не є багатоквартирним. Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 520 від 01 вересня 2017 року у частині призначенні Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Місто для людей Запоріжжя» управителем вищезазначеного будинку прийнято Виконавчим комітетом Запорізької міської ради з порушенням вимог п.п. 20 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.1ч.1 ст.1 Закону Українии «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». 

Оспорюваний договір ОСОБА_1 вважає недійсним, оскільки в момент його вчинення не було додержавно вимог, які встановлені частинами 1-3 ст.203 ЦК України, а саме: будинок АДРЕСА_1 не є багатоквартирним, Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» не встановлено; ОСОБА_3 не мав жодних повноважень на укладенн спірного договору в інтересах співвласників будинку, оскільки рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/3612/21 було визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01 вересня 2017 року № 520 волевиявлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не були вільним та не відповідало їх внутрішній волі. 
На теперішній час відповідач вимагає від ОСОБА_1 сплатити за послуги за оскаржуваним договором, які фактично не надавалися. Спірний договір ніколи сторонами не виконувався.
На підставі вищевикладеного  ОСОБА_1 просила суд ввизнати недійсним з моменту укладення Договір № 06/09/17-20 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 06 вересня 2017 року, укладений між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», судові витрати покласти на відповідача. 

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2022 року з урахуванням ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2022 року про виправлення описи в рішенні суду, позов задоволено. 

Визнано недійсним з моменту укладення договір № 06/09/17-20 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 06 вересня 2017 року, укладений між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя».
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи, не надав належної оцінки всім доказам, а саме рішенню № 520 п. 5, п. 7, яким доручено Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради спільно з Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради підготувати проект договору з надання послуг з управління багатоквартирними будинками міста Запоріжжя, що має бути укладений від імені власників багатоквартирних будинків з переможцями конкурсу уповноваженою особою виконавчого комітету Запорізької міської ради, строком 1 рік, з обов`язком управителя розпочати надання послуг з управління багатоквартирними будинками з 01 листопада 2017 року. Забезпечити доведення до відома співвласників багатоквартирних будинків інформації про управителя, з яким укладено договір шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Запорізької міської влади та в кожному конкретному будинку (на прибудинковій території), зокрема на інформаційних стендах у під`їздах будинків та біля них, відповідного оголошення, що має містити інформацію про повне найменування управителя, його контактні телефони, номер та дату укладення договору, ціну послуги. Отже, ОСОБА_1 знала про конкурс, мала змогу ознайомитись з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради. ОСОБА_1 жодними допустимими доказами не спростовано факт того, що вона систематично сплачувала за договором № 06/09/17-20 надані відповідачем послуги, а саме в грудні 2018 року 5 133,83 грн, дана сума це заборгованість за 13 місяців за період з 01 листопада 2017 року по грудень 2018 року, яка була сплачена однією сумою, що підтверджує, що ОСОБА_1 погодилася з даною заборгованістю та періодом надання послуг, також було проведено ще плати, а саме в січні 2019 року 394,91 грн та в листопаді 2019 року 400 грн. Діючим законодавством, договором не передбачено обов`язок управителя надавати співвласникам багатоквартирного будинку докази надання послуг. Належним доказом ненадання послуг або надання неякісної послуги є претензія замовника, за її відсутності послуга вважається наданою і належної якості. 

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», треті особи: ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Запорізької міської ради, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення, судової повістки (т.1 а.с.245-246) до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи на вказане, колегія у відповілдності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України  ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» та третіх осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01 вересня 2017 року № 520 у частині призначення ТОВ «Керуюча компанія «Місто для людей Запоріжжя» управителем будинку АДРЕСА_1 скасовано у судовому порядку, тому заступник голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів Бородай О.М. не мав повноважень на укладення договору № 06/09/17-20 від 06 вересня 2017 року від імені позивача. Зміст спірного договору суперечить вимогам Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», оскільки будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 не є багатоквартирним та не підпадає під визначення багатоквартирного будинку відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Волевиявлення ОСОБА_1 не було вільним та не відповідало її волі. Таким чином, оспорюваний договір є недійсним, оскільки в момент його вчинення не було додержано вимоги, які встановлені частиними 1-3 ст. 203 ЦК України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного. 

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 16 грудня 2013 року, виданого заступником голови районної адміністрації Близнюк В.Д., серія НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 (т.1 а.с.14).
Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за ОСОБА_1 18 грудня 2013 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 грудня 2013 року за №14873136 (т.1 а.с.15).
Відповідно до Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 , складеного Приватним підприємством «Запорізьке міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» 13 травня 2016 року, ОСОБА_1 зареєстрована у належній їй на праві власності квартирі, що підтверджується ксерокопією паспорту громадянина України серії та номер НОМЕР_3 (т.1 а.с.26), Витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, сформованого суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя Філіпова І.М. 19 листопада 2021 року (т. 1 а.с.32).
В даному Технічном паспорті зазначено, що будинок АДРЕСА_1 складається із житлового будинку, позначений на плані літерою «А», в якому знаходиться кв. АДРЕСА_3 та житлової прибудови, позначено на плані літерою «А1» (т.1 а.с.16).
Відповідно до Договору обміну від 08 листопада 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О.С., зареєстровано в реєстрі за № 3010, НАС 203682, квартира АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (т. 1 а.с.11-12).
Право власності на зазначену квартиру за ОСОБА_2 зареєстровано 08 листопада 2015 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 листопада 2015 року №47170522 (т.1 а.с.13).
Згідно з Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради 01 вересня 2017 року рішення №520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя», у якому зазначено, що: «… Відповідно до статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», порядку проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13 червня 2016 року №150, правилами управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 2 лютого 2009 року №13, за результатами проведеного конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку у м. Запоріжжі на підставі протоколу засідання конкурсної комісії від 29 серпня 2017 року, виконавчий комітет Запорізької міської ради ВИРІШИВ: 1.Призначити управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі, згідно з додатком №1 до цього рішення, за об`єктом конкурсу (група будинків) №1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія», ідентифікаційний код юридичної особи у єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №40413159. 2.Призначити управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі, згідно з додатком №2 до цього рішення, за об`єктом конкурсу (група будинків) №2 Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Місто для людей Запоріжжя», ідентифікаційний код юридичної особи у єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №41279924. 3.Призначити управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі, згідно з додатком №3 до цього рішення, за об`єктом конкурсу (група будинків) №3 Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи у єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №22144952. 4.Призначити управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі, згідно з додатком №4 до цього рішення, за об`єктом конкурсу (група будинків) №4 Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Місто для людей Запоріжжя», ідентифікаційний код юридичної особи у єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №41279924. 5.Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради спільно з Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради підготувати проект договору з надання послуг з управління багатоквартирними будинками міста Запоріжжя, що має бути укладений від імені власників багатоквартирних будинків з переможцями конкурсу уповноваженою особою виконавчого комітету Запорізької міської ради, строком на один рік, з обов`язком управителя розпочати надання послуг з управління багатоквартирними будинками з 01 листопада 2017 року. 6.Уповноважити заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Бородая О.М. укласти договір з надання послуг з управління багатоквартирними будинками міста Запоріжжя від імені власників багатоквартирних будинків з переможцями конкурсу. 7.Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради забезпечити доведення до відома співвласників багатоквартирних будинків інформації про управителя, з яким укладено договір, шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Запорізької міської влади та в кожному конкретному будинку (на прибудинковій території), зокрема на інформаційних стендах у під`їздах будинків та біля них, відповідного оголошення, що має містити інформацію про повне найменування управителя, його контактні телефони, номер та дату укладення договору, ціну послуги. 8.Комунальному підприємству «Наше місто» Запорізької міської ради до 31 жовтня 2017 року здійснити всі необхідні дії щодо передачі багатоквартирних будинків в управління управителям, призначеним цим рішенням, в порядку передбаченому правилами управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 2 лютого 2009 року №13. 9.Контроль за виконанням цього рішення покласти на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Бородая О.М. …». (а.с.9).
Відповідно до Додатку №4 до рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01 вересня 2017 року № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя», зазначено Перелік багатоквартирних будинків об`єкту конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Запоріжжя (група будинків) №4 за якими управителем призначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Місто для людей Запоріжжя», код ЄДРПОУ 41279924, в якому зазначено будинок розташований за адресою: Алуштинська, 34 (а.с.10).
06 вересня 2017 року між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , від ім`я яких діє заступник голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів Бородай Олексій Миколайович, який уповноважений на укладення цього договору рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01 вересня 2017 року за №520, згідно із Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (Замовник), з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», в особі директора Деркача Євгена Романовича, який діє на підставі статуту (Управитель), з іншої сторони, укладено Договір №06/09/17-241 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (а.с.111-117).
        Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду № 280/3612/21 від 02 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1  до Виконавчого комітету Запорізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:  ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоряжжя» про визнання протиправним та скасування рішення, задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01 вересня 2017 №520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя» у частині призначення Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Місто для людей Запоріжжя» управителем будинку  АДРЕСА_1 . Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, дане рішення набрало законної сили 05 жовтня 2021 року(а.с.17-18).

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно із частиною третьою статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
«Правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регулює Закон України від 14 травня 2015 року № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Вказаний Закон також визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку.
Згідно з п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартир. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.
Частиною 1 ст. 30 Закону Ураїни «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, власні (самоврядні) повноваження, зокрема щодо призначення у випадках та в порядку, встановлених законом, управителя багатоквартирного будинку. 
Як вбачається з Технічного паспорту ПП «ЗМБТІ» на кв. АДРЕСА_2 , складеного 13 травня 2016 року, знаходиться дві квартири, а саме квартира АДРЕСА_5 та квартира АДРЕСА_3 (т.1 а.с.17).
Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , а кватира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_1 (т.1 а.с.13, а.с. 15). 
Таким чином, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , розташовано дві квартири, які на праві приватної власності належать позивачу ОСОБА_1 та третій особі - ОСОБА_2 .
Отже, будинок АДРЕСА_1 не є багатоквартирним, тому жодних особливостей здійснення права власності у будинку, який не є багатоквартирним, Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» не встановлено.
Водночас, 06 вересня 2017 року між співласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , від імені яких діє заступник голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів Бородай О.М., який уповноважений на укладення цього договору рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01 вересня 2017 року № 520, згідно із Законом України «Про особливості здійсненн права власності у багатоквартирному будинку», надалі іменовані - «Замовник», з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю « Місто для людей Запоріжжя», в особі директора Деркача Є.Р., який діє на підставі статуту, який надалі іменується «Управитель», з іншої сторони, уклали договір № 06/09/17-20 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.
Тобто, оспорюваний договір був укладений від імені та в інтересах позивача ОСОБА_3 , який був уповноважений на укладення цього договору рішенням Виконавчого комітету Запорізької міької ради від 01 вересня 2017 року № 520.
Відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року у справі №280/3612/21, яке набрало законної сили 02 вересня 2021 року, були задоволенні позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ТОВ « Місто для людей Запоріжжя» про визнання протиправним та скасування рішення. Визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01 вересня 2017 року № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя» у частині призначення ТОВ «Керуюча компанія «Місто для людей Запоріжжя» управителем будинку АДРЕСА_1 . 
Цим судовим рішенням встановлено, що рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради №520 від 01 вересня 2017 року «Про призначення управителів багатоквартирних будинків м. Запоріжжя» прийнято з порушенням вимог п.п.20 п. «а» ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку. 
Цим рішенням також встановлено, що у будинку за адресою:  АДРЕСА_1 , розташовано дві квартири, які на праві приватної власності належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зазначений будинок, у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» не є багатоквартирним.
Таким чином, оскільки до відання міських рад не належить призначення управителя у будинках, які не є багатоквартирними, тому Виконавчий комітет Запорізької міської ради не мав законних підстав для призначення ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» управителем будинку АДРЕСА_1 , оскільки зазначений будинок не є багатоквартирним у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Крім того, відповідно до листа ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» за вих. 3102089, станом на 08 червня 2021 року сума боргу ОСОБА_1 перед Товариством складає 10658,00 грн, яку Товариство вимагає позивача сплатити до 21 червня 2021 року (а.с.24).
Отже, ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», яке не є управителем та виконавцем житлово-комунальних послуг у буд. АДРЕСА_1 , нараховує поточні нарахування, заборгованість та вимагає їх сплати від ОСОБА_4 , чим порушує її права. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору № 06/09/17-20 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 06 вересня 2017 року, укладеним між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», оскільки в момент його вчинення не було додержано вимоги, які встановлені частинами 1-3 ст. 203 ЦК України, а саме, зміст правочину суперечить положеннням Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»,  особа, яка його вчинила -  ОСОБА_3  не мала жодних повноважень на укладення спірного договору в інтересах співвласників вищезазначеного житлового будинку, волевиявлення позивача в інтересах якого було вчинено правочин не було вільним та не відповідало внутрішній волі,  а  відповідачем не доведено обставин, на які він посилався в обґрунтування заперечення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки як стверджує ОСОБА_1 про існування оскаржуваного договору вона дізналася лише у квітні 2021 року (копія адвокатського запиту від 20 квітня 2021 року). Згідно довідки відповідача про нарахування та сплату по особовому № 91201624 за період 01 вересня 2017 року по 01 січня 2022 року позивачем було здійснено вперше оплату послуг 30 грудня 2018 року. Позивач звернулася з позовом до суду 18 листопада 2021 року. Навіть враховуючи здійснення оплати послуг за договором 30 грудня 2018 року, позов ОСОБА_1 пред`явлено в межах трирічного строку відповідно до пложень ст. 256 ЦК України, коли вона могла дізнатися про порушення своїх прав. Жодних інших доказів про обізнаність позивача про існування спірного договору судом не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленого судового рішення.                
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України було вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат та стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції врахував складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, той факт, що судом задоволені позовні вимоги у повному обсязі, а також ціну позову, як це передбачено ч. 4 ст. 137 ЦПК України і дійшов обґрунтованого висновку про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 3000 грн.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, тому підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,- 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» - залишити без задовлення. 

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2022 року у цій справі залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 13 лютого 2023 року.
Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.	Маловічко С.В.