ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 грудня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/25500/21	
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,
при секретарі Вовненко А.В.,
за участю представника апелянта – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Гаспарянц Д.М.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ),   ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИЛА:
В грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просив визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 08.10.2018 року в повному обсязі;
- визнати       протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) щодо незастосування січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.12.2015 року по 08.10.2018 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 08.10.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) нарахувати на користь ОСОБА_2 грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017, 2018 роки з включенням індексації грошового забезпечення та виплатити на користь ОСОБА_2 недоплачену суму грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення;
- визнати протиправною бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 09.10.2018 року по 02.08.2019 року в повному обсязі;
- визнати протиправною бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_2 ) щодо незастосування січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 09.10.2018 року по 02.08.2019 року;
- визнати протиправною бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 грошової допомоги на оздоровлення за 2019 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення;
- визнати протиправною бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації за 16 невикористаних днів щорічної основної відпустки з урахуванням індексації грошового забезпечення;
- визнати протиправною бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з урахуванням індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати Регіональне       управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 09.10.2018 року по 02.08.2019 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;
- зобов`язати Регіональне       управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати на користь ОСОБА_2 грошову допомогу на оздоровлення за 2019 рік з включенням індексації грошового забезпечення та виплатити на користь ОСОБА_2 недоплачену суму грошової допомоги на оздоровлення за 2019 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати Регіональне   управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 16 невикористаних днів щорічної основної відпустки з включенням індексації грошового забезпечення та виплатити на користь ОСОБА_2 недоплачену суму грошової компенсації за 16 невикористаних днів щорічної основної відпустки з урахуванням індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати Регіональне   управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати на користь ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням з включенням індексації грошового забезпечення та виплатити на користь ОСОБА_2 недоплачену суму одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з урахуванням індексації грошового забезпечення;
- визнати протиправною бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_2 ) щодо неврахування під час складання грошового атестату щодо ОСОБА_2 розміру грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_2 ) виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо ОСОБА_2 новий грошовий атестат, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення;
- визнати протиправною бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_2 ) щодо неврахування під час складання довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, щодо ОСОБА_2 , розміру грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовій частині НОМЕР_2 ) виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо ОСОБА_2 нову довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні -місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_2 ) подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що військова частина НОМЕР_1   не здійснила нарахування та виплату всіх належних позивачу коштів при його звільненні 02.08.2019 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року в повному обсязі. Зобов`язано військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року з урахуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) – січень 2008 року. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 08.10.2018 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 08.10.2018 року. Визнано протиправною бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 09.10.2018 року по 02.08.2019 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 09.10.2018 року по 02.08.2019 року. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. У встановленні відповідачам обов`язку подати звіт про виконання рішення суду – відмовлено.
          Частково не погоджуючись з таким рішенням, відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права в частині щодо визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року в повному обсязі, зобов`язання виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2008 року, зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 08 жовтня 2018 року та зобов`язання Регіонального управління Морської охорони (далі - в/ч НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 09 жовтня 2018 року по 02 серпня 2019 року, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2008 року, зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 08 жовтня 2018 року та зобов`язання Регіонального управління Морської охорони нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 09 жовтня 2018 року по 02 серпня 2019 року; ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Водночас, апелянт вказує, що в/ч НОМЕР_1 підтримує рішення суду першої інстанції в частині щодо відмови у задоволенні решти позовних вимог. Доводами апеляційної скарги зазначено, якщо проаналізувати чинне законодавство з питань індексації грошового забезпечення військовослужбовців, наведені факти і обставини справи, можна дійти обґрунтованого висновку, що протиправна складова у правовідносинах між позивачкою та в/ч НОМЕР_1 була відсутня, а підстав для застосування січня 2008 року як базового місяця при розрахунку індексації немає та не могло бути. Також, апелянт вказує, що в даній частині рішення суд першої інстанції вийшов за межі компетенції суду, оскільки встановлення базового місяця є частиною процедури нарахування індексації, що в свою чергу, є компетенцією того державного органу, на який цей обов`язок покладено. В серпні 2019 року позивачу було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з березня 2018 року по серпень 2019 року, про що позивачу було повідомлено в листі № 11 Т-17 від 02 квітня 2020 року. Відповідь в наведеному листі стосувалась всієї індексації грошового забезпечення, за період з січня 2016 року по серпень 2019, з яких індексацію за період з березня 2018 року по серпень 2019 року вже було виплачено на момент звернення позивача. Апелянт вказує, що в/ч НОМЕР_1 виплатила позивачеві індексацію грошового забезпечення також за період проходження ним служби в в/ч НОМЕР_2 , оскільки остання в той період перебувала на фінансовому забезпеченні в/ч НОМЕР_1 , тобто суд першої інстанції знову зобов`язує вже іншого відповідача подвійно виплатити одну й ту саму суму, яка вже була виплачена до моменту звернення позивача до суду. В мотивувальній частині рішення відсутні належні обґрунтування таких висновків суду першої інстанції, тим більш суд зазначає, що відомості про нарахування позивачу індексації грошового забезпечення в період з березня 2018 року по день звільнення з військової служби в матеріалах справи відсутні, але такі відомості були надані до суду разом із відзивом на позовну заяву, тобто мотиви суду першої інстанції щодо відхилення тих чи інших доказів несумісні з дійсністю.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Гаспарянц Д.М. зазначає, що в листі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 31.01.2018 року № 248/3/8/85 зазначено, що Міністерство оборони України зверталося до Міністерства соціальної політики України щодо надання роз`яснень з порядку виплати індексації, у відповідь на що було повідомлено, що базовим місяцем для нарахування індексації є січень 2008 року. Тобто, базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення військовослужбовця в даному випадку за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року є січень 2008 року відповідно до Постанови № 1294, яка набрала чинності з 01.01.2008 року та якою було підвищено посадові оклади військовослужбовцям. Підвищення тарифних ставок (окладів) після 01.01.2008 року та до 01.03.2018 року, що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексацій не відбувалось. Посилання в апеляційній скарзі на те, що індекс споживчих цін не перевищував 103% до листопада 2018 року та часткової виплати індексації жодним чином не спростовує обґрунтованість позовних вимог щодо необхідності нарахування відповідної належної індексації та її виплати, у тому числі з урахуванням раніше виплачених сум. Представник позивача вказує, що не підлягають долученню до матеріалів справи та прийняттю до розгляду надані військовою частиною НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) разом з апеляційною скаргою копії платіжного доручення від 15.08.2019 року № 1108, розрахунково-платіжної відомості від 15.08.2019 року № 145, витягу з розрахунково-платіжної відомості за серпень 2019 року № 145, архівної відомості № 1 за 2019 року, адже вони подані з порушенням встановлених процесуальним законодавством порядку та строків. Відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, щодо належного нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення. Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. З огляду на зазначене, представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін
Відзиву на апеляційну скаргу другим відповідачем до суду не надано.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.08.2019 року №159-ОС, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення капітана 1 рангу ОСОБА_2 (А-037735), заступника начальника штабу - начальника відділу планування та аналізу штабу, звільненого з військової служби в запас наказом Голови Державної прикордонної служби України від 03.07.2019 № 689-ОС за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в запас Збройних Сил Украйни.
Як вбачається з наказу, вислуга років ОСОБА_2 на 02 серпня 2019 року становить: календарна військова 25 р. 00 м. 16 дн., пільгова військова 05 р. 03 м. 24 дн., всього військова 30 р. 04 м. 10 дн. Відповідно до абзацу з пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" наказано виплатити грошову компенсацію за 16 невикористаних днів щорічної основної відпустки. Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558 (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02 січня 2019 року № 1-oc) позивач гідний виплати всіх видів грошового забезпечення за прослужений період в поточному році в повному обсязі. Відповідно до п.п. 3 п. 9 розділу V наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, наказано виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років. Грошову допомогу на оздоровлення за 2019 рік отримав. Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 02 серпня 2019 року (а.с.23)
На запит позивача від 18.03.2020 року №Т-17 листом від 02.04.2020 року військова частина НОМЕР_1 повідомила, що індексація грошового забезпечення була виплачена позивачу частково, а саме за період з березня 2018 року по серпень 2019 року в сумі 971,18 (дев`ятсот сімдесят одна грн, 18 коп.). Виплата індексації залежить від обсягу фінансування довідний рік. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Одеського загону морської охорони з січня 2016 року по лютий 2018 року не було. При надходженні фінансування на зазначені цілі позивачу буде нарахована та виплачена на розрахунковий рахунок за період з січня 2016 по лютий 2018 року. (а.с.24).
Регіональне управління морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України на запит позивача від 11.10.2021 року №Т-34 надало відповідь, згідно якої зазначено, що встановлення та виплата позивачу протягом періоду військової служби з 01.07.2018 по 01.08.2019 посадового окладу та окладу за військове звання, відбувалось у відповідності до вимог п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 (із змінами) «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» де зазначено «...установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатками 1, 12, 13 і 14». Така ж сама норма викладена позивачем у зверненні від 28.09.2021. Відповідно до вищевикладеного, підстави для проведення зазначених позивачем у зверненні перерахунків грошового забезпечення відсутні. Деталізацію розрахунків із грошового забезпечення, наведено у архівних відомостях та копіях карток грошового забезпечення за 2018-2019 роки. Крім того повідомлено, що розрахунки з грошового забезпечення за період проходження позивачем військової служби з 01.07.2018 по 01.08.2019 здійснювала військова частина НОМЕР_1 , тому з приводу отримання можливої додаткової інформації позивачу запропоновано звернутись за адресою місцезнаходження вказаної військової частини (а.с.25). 
З довідок, виданих військовою частиною НОМЕР_3 , судом встановлено, що позивачу у період з березня 2018 року по серпень 2019 року була виплачена індексація грошового забезпечення у розмірі 971, 18 грн.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 року позивачу індексації грошового забезпечення із визначенням   базового місяця – січень 2008 року.
Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи наявність у відповідачів дискреційних повноважень щодо нарахування індексації грошового забезпечення, а також те, що   відомості про нарахування позивачу індексації грошового забезпечення в період з березня 2018 року по день звільнення з військової служби (по 02.08.2019 року) в матеріалах справи відсутні, так само як і відомості щодо того, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, та наявності підстав для виплати фіксованої суми індексації, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 08.10.2018 року, без зазначення відповідачу місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), оскільки визначення цього місяця в даному випадку є дискреційними повноваженнями відповідача, і лише у разі неправильного нарахування позивачу індексації останній матиме право оскаржити дії з нарахування індексації до суду. 
З тих же підстав суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача - Регіональне  управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 09.10.2018 року по 02.08.2019 року, без зазначення відповідачу місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), оскільки визначення цього місяця в даному випадку є дискреційними повноваженнями відповідача, і лише у разі неправильного нарахування позивачу індексації останній матиме право оскаржити дії з нарахування індексації до суду. 
Стосовно вимог позивача щодо нарахування та виплати йому грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення; одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з урахуванням індексації грошового забезпечення; грошової компенсації за 16 календарних днів щорічної основної відпустки з урахуванням індексації грошового забезпечення, неврахування під час складання грошового атестату розміру грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення, неврахування під час складання довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці підряд перед місяцем звільнення індексації грошового забезпечення, суд зазначає, що наявність чи відсутність порушення прав позивача в цій частині можливо встановити лише за умови нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за вказані вище періоди, за наявності підстав для виплати індексації в кожному окремому місяці згідно умов Порядку № 1078.
Крім того, щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідачів подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду  суд першої інстанції зазначив, що встановлення відповідачам передбаченого ч.1 ст.382 КАС України обов`язку подати звіт є правом суду, при цьому, позивач жодним чином не обґрунтовує необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та чому він вважає, що відповідачі ухилятимуться від його виконання. За таких обставин, суд не вбачав підстав для зобов`язання відповідачів подавати звіт про виконання рішення суду, а тому у встановленні відповідачам такого обов`язку відмовив.
Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, а тому з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991  року  № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне,  грошове  та інші види  забезпечення  в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо  грошового забезпечення  військовослужбовців.
До складу  грошового забезпечення  входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види  грошового забезпечення  (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види  грошового забезпечення.
Грошове забезпечення  визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін  з  метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо  забезпечення  достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про  індексацію грошових  доходів населення» №1282-ХІІ від 03 липня 1991  року  (надалі - Закон №1282-ХІІ).
Положеннями статті  1  Закону № 1282-ХІІ визначено, що  індексація грошових  доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення  грошових  доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що  індексація грошових  доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації  грошових  доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи  з  місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації  грошових  доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення  грошових  доходів населення, у зв`язку  з  індексацією здійснюється  з першого  числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено  з  урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення  грошових  доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003  року  № 1078 затверджено Порядок проведення індексації  грошових  доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації  грошових  доходів населення (надалі - Порядок № 1078).
Відповідно до пункту  1  цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації  грошових  доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
  Згідно п.1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення  грошових  доходів громадян у зв`язку  з  індексацією здійснюється  з першого  числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових  доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується  з  01  січня  2016  року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації  грошових  доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно  з  пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема,  грошове забезпечення  військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації  грошових  доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного  грошового  утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за  1  або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється  з  місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених  грошових  доходів населення.
Відповідно до п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, зокрема, 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
На підставі аналізу вищенаведених положень законодавства, можливо дійти висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року по справі № 620/1892/19.
Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не випливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07.08.2019р. року у справі №825/694/17.
          Так, з аналізу положень Законів № 2011-XII та № 1282-ХІІ убачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
          Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункти 43-44 постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі №380/1513/20).
          Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
          Стосовно дискреційних повноважень, Верховний Суд уже зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
          Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
          Наведені висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №802/412/17-а, від 11 квітня 2018 року у справі №806/2208/17.
          Стосовно справ з подібними правовідносинами, то Верховний Суд у своїй практиці указував на те, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень  проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.
          Зазначені висновки Суд виклав у постановах від 29 листопада 2021 року у справі №120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20.
          Колегія суддів звертає увагу на те, що у названих справах № 400/1118/21,  №  420/3593/20 Верховний Суд, розтлумачивши пункти 2, 5, 10-2 Порядку № 1078, зазначив, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
          Одночасно з цим, суд вказав, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. Водночас нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
          Зрештою на основі аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
          У цьому контексті колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
          Вказана постанова була чинна з 01 січня 2008 року до 01 березня 2018 року.
          В силу норм Порядку № 1078 січень 2008 року є базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року.
          Тож з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позову в цій частині з одночасним визначенням січня 2008 року як базового місяця для проведення індексації оскільки, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права ОСОБА_2 .
Що стосується висновку суду про обґрунтованість вимог позивача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 02 серпня  2019 року колегія суддів зазначає наступне.
          Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 (у редакції від 24 лютого 2018 року) (далі  Постанова №704) змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок.
          У відповідності до пункту 4 Постанови №704, розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13 і 14.
          Таким чином, цією Постановою визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу осіб рядового та начальницького складу.
          Так, пункт 1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам (затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260, чинної на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено те, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.
          Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 р. становив 101,1%, в квітні 2018 р. становив 100,8%, в травні 2018 р. - 100,0%, в червні 2018 р. - 100,0%, в липні 2018 р. - 99,3%, в серпні 2018 р. - 100,0%, в вересні 2018 р. - 101,9%, в жовтні 2018 р. - 101,7%.
          Отже величина індексу споживчих цін у період з квітня 2018 року по жовтень 2018 року не перевищувала передбаченого пунктом 1-1 Порядку №1078 порогу індексації у 103%.
          При цьому, колегія суддів ураховує, що відповідно до абзаців 3-5 пункту  5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
          Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
          У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
          Таким чином, для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).
          Подібні висновки Верховний Суд виклав у постанові від 19 травня 2022 року у справі №380/11404/21.
Відтак, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді цього ж року, то позивач набув право на виплату індексації з грудня 2018 року.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з березня по грудень 2018 року.
Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року  у справі № 400/4491/20.
Поряд з цим, як вбачається з довідки про розмір виплаченої індексації за період з 2018-2019 р.р., яка була надана апелянтом на виконання вимог ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2022 р. про витребування відомостей та документів,   ОСОБА_2 за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з березня 2018 року по 31 грудня 2019 року сума належної індексації грошового забезпечення військовослужбовця була виплачена у повному розмірі із застосуванням базового місяця – березень 2018 року.
Враховуючи наведені положення діючого законодавства, обставини справи та докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення в частині задоволення позовних вимог а саме: «Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 08.10.2018 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 08.10.2018 року.
Визнати протиправною бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 09.10.2018 року по 02.08.2019 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 09.10.2018 року по 02.08.2019 року» допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від  26 вересня 2022 року в частині задоволення позовних вимог, а саме: «Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 08.10.2018 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 08.10.2018 року.
Визнати протиправною бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 09.10.2018 року по 02.08.2019 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 09.10.2018 року по 02.08.2019 року» - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовити, з підстав, викладених у цій постанові. 
В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року – залишити без змін.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 22.12.2022 року.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик