ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/28005/21                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  31 січня 2023 року                                                                                            м. Київ
                    
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача:                Беспалова О. О., суддів: Парінова А. Б., Ключкович В. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київської митниці на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕГАС-СК" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,- 

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕГАС-СК» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень Київської митниці про коригування митної вартості №UA100380/2021/000380/2, №UA100380/2021/000379/2 та №UA100380/2021/000381/2 від 10 серпня 2021 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2022 року позов задоволено. 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
До Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого позивачем щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечено. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, З метою митного оформлення товару, товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕГАС-СК» подано до Київської митниці митні декларації від 09 серпня 2021 року:
- №UA100380/2021/020124 на поставку такого товару, як взуття спортивне на підошві з гуми з верхом з текстильних матеріалів, призначене для гри в залі або для повсякденного використання: кросівки дитячі, жіночі та чоловічі;
- №UA100380/2021/020125 на поставку: взуття з верхом та підошвою з полімерних мате устілкою завдовжки 24 см або більше: бутси чоловічі;
- №UA100380/2021/020123 на поставку: Взуття, що не можна визначити ,як чоловіче або жіноче на підошві та з верхом з гуми або пластмаси, з пластмасовим верхом з устілкою завдовжки 24 см або більше: бутси дитячі; взуття з верхом та підошвою з полімері матеріалів з устілкою завдовжки 24 см або більше: кеди жіночі; взуття спортивне на підошві з гуми з верхом з текстильних матеріалів, призначене для гри в футбол в залі або для повсякденного використання: кросівки дитячі та чоловічі; взуття з верхом та підошвою з полімерних матеріалів з устілкою завдовжки 24 см або більше: бутси чоловічі.
Для підтвердження заявленого рівня митної вартості декларант подав такі документи:
- по декларації №UA100380/2021/020124: пакувальний лист від 09 квітня 2021 року №б/н, рахунок-фактура (Commercial invoice) від 09 квітня 2021 року №YL21S014, прайс лист виробника товару від 14 листопада 2020 року, кононсамент ZXM2100431ICSCOZXM від 25 червня 2021 року, міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR) від 07 серпня 2021 року №004168, сертифікат про походження товару (Certificate of origin), №21С3502М3276/00320 від 18 червня 2021 року, довідка про транспортні витрати від 06 серпня 2021 року №01-08/01, рахунок на оплату транспортно- експедиційних послуг від 06 серпня 2021 року №3054, акт надання транспортних послуг від 06 серпня 2021 року №3062, банківський платіжний документ від 19 травня 2021 року №190510036765156, від 21 квітня 2020 року №130410036188275, митну декларацію країни відправлення від 18 червня 2021 року №370820210000340541, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів, що декларуються від 28 жовтня 2020 року №1-YIL, договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг від 05 грудня 2020 року №05122020-154.
- по декларації №UA100380/2021/020125: пакувальний лист від 25 червня 2021 року №б/н, рахунок-фактура (Commercial invoice) від 25 червня 2021 року №2106008, кононсамент ZXM2100430ICSCOZXM від 25 червня 2021 року, міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR) від 07 серпня 2021 року №004170, сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №21С3503М0027/00004 від 25 червня 2021 року, довідка про транспортні витрати від 06 серпня 2021 року №01-08/01, рахунок на оплату транспортно- експедиційних послуг від 06 серпня 2021 року №3054, акт надання транспортних послуг від 06 серпня 2021 року №3062, банківський платіжний документ від 11 лютого 2021 року №110210035240350, митну декларацію країни відправлення від 18 червня 2021 року №370820210000339859, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів, що декларуються від 28 жовтня 2020 року №1-LJOS, договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг від 05 грудня 2020 року №05122020-154.
- по декларації №UA100380/2021/020123: пакувальний лист від 25 червня 2021 року №б/н, рахунок-фактура (Commercial invoice) від 25 червня 2021 року №2117018, прайс лист виробника товару від 02 грудня 2019 року №б/н, кононсамент ZXM2100432ICSCOZXM від 25 червня 2021 року, міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR) від 07 серпня 2021 року №004171, №004172, сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №21С3303А1435/00018 від 25 червня 2021 року, довідка про транспортні витрати від 06 серпня 2021 року №01-08/01, рахунок на оплату транспортно- експедиційних послуг від 06 серпня 2021 року №3054, акт надання транспортних послуг від 06 серпня 2021 року №3062, банківський платіжний документ від 08 квітня 2021 року №080410036121435, митну декларацію країни відправлення від 18 червня 2021 року №370820210000340498, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів, що декларуються від 26 жовтня 2020 року №26102020, договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг від 05 грудня 2020 року №05122020-154.
У графі 12 поданих митних декларацій заявлено митну вартість товару, а саме, в митній декларації від 09 серпня 2021 року №UA100380/2021/020124 - 646  921,19 грн, в митній декларації від 09 серпня 2021 року - 351  401,78 грн., в митній декларації від 09 серпня 2021 року №UA100380/2021/020123 - 1  126  436,91 грн.
У графі 43 цих декларацій вказано, що заявлену митну вартість розраховано за першим - основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору).
За результатами розгляду митної декларації з доданими документами відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 10 серпня 2021 року №UA100380/2021/000380/2, №UA100380/2021/000379/2 та №UA100380/2021/000381/2.
Оскаржувані рішення мотивовані таким: при заявлені декларантом митної вартості товарів на умовах поставки згідно з Інкотермс «FOB-XIAMEN» відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599; пунктами 2.1.1 та 2.1.2 договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 05 грудня 2020 року №05122020-154 передбачено витрати на оплату послуг та робіт з організації перевалки, зберігання, страхування, перевезення та додаткові роботи, передбачені пунктом 2.1.2 Декларантом не надано документи та рахунки, які підтверджують факт проплат по даним витратам та не надано числових значень даних витрат, які піддаються обчисленню та формують загальну ціну вартості перевезення. Акт надання транспортних послуг та рахунок на їх оплату до митного оформлення не надавались. Довідка про транспортні витрати від 06 серпня 2021 року №01-08/-01 не містить інформації про витрати, понесені відповідно до пунктів 2.1.1 та 2.1.2. Також у довідці про транспортні витрати не зазначено вартість навантажувальних робіт, що передбачаються відповідно до умов поставки «FOB-XIAMEN»; не підтверджено документально витрати, які передбачені пунктом 3.5 та 3.6 договору та витрати на страхування, передбачені пунктом 7 договору; довідка про транспортні витрати від 06 серпня 2021 року №01-08/-01 видана TOB «Хілдом Логістікс»; фактичне найменування перевізника TOB «Мультитранс». Тобто відсутній взаємозв`язок з особою, яка безпосередньо здійснює міжнародне перевезення товару. Документи, які підтверджують оплату винагороди за перевезення товару, а також та взаєморозрахунки між даними підприємствами також не надано; надані до митного оформлення прайс-листи видані на конкретних умовах поставки «FOB - XIAMEN» та на асортимент партій товару в рахунках-фактурах.
На підставі викладених висновків відповідач визначив митну вартість товару за резервним методом.
Не погоджуючись із рішенням митного органу про корегування митної вартості постановленого позивачем товару та визначенням такої за резервним методом позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частина перша статті 51 Митного кодексу України  встановлює, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до положень частин другої, четвертої, восьмої та дев`ятої статті 52 Митного кодексу України  декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Так, у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2)    рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6)    каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).
Відповідно до частини першої - третьої, п`ятої статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 вказаної статті).
Відповідно до частини дванадцятої статті 264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Згідно з частинами першою, сьомою, восьмою, дев`ятою статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Стаття 57 Митного кодексу України встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої-восьмої та десятої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5)    витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.
Як вимагає частина друга статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити зокрема: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.
Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.
Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, що визначає обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: - неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); - невірно проведений розрахунок митної вартості; - невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №813/1229/16.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги та правомірності спірних рішень про коригування митної вартості апелянтом вказується, що похивачем до митного офрмлення не надано належного підтвердження розміру понесених витрат по доставці.
Поряд із цим,  як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем до митного органу надано довідку про транспортні витрати від 06 серпня 2021 року №01-08/-01, рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг від 06 серпня 2021 року №3054 та акт надання транспортних послуг від 06 серпня 2021 року №3062, що є належними та допустимими доказами розміру таких витрат.
Умовами зовнішньоекономічних контрактів купівлі-продажу товарів від 28 жовтня 2020 року №1-YIL, від 28 жовтня 2020 року №1-LJOS та від 26 жовтня 2020 року №26102020 встановлено, що ціна товару включає в себе вартість тари, упаковки, маркування та робіт по їх виконанню, митного оформлення у країні експорту та інших витрат згідно встановлених умов поставки FOB.
Відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Митного кодексу України транспортні (перевізні) документи є документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.
Відтак, до моменту отримання товару жодних витрат перевізник не поніс.
Згідно з пунктом 6 частини десятої статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари додаються витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що подальші витрати перевізника, пов`язані з перевезенням товару, що прибув в порт, не стосуються процедури визначення митної вартості цього товару.
Митні декларації ТОВ «ПЕГАС-СК» містять інформацію про надання актів надання транспортних послуг від 06 серпня 2021 року №3062 та рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг від 06 серпня 2021 року №3054, що спростовує твердження відповідача про відсутність таких документів.
Також безпідставними є доводи митного органу про те, що витрати, передбачені пунктами 3.5 та 3.6, та витрати на страхування, передбачені пунктом 7 договору про надання транспортно-експедиційних послуг документально не підтверджено.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем до митного органу надані  акт надання транспортних послуг від 06 серпня 2021 року №3062 та рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг від 06 серпня 2021 року №3054 містять інформацію про числові значення витрат, які піддаються обчисленню та формують митну вартість товару.
Апелянт також вказує, що у довідці про транспортні витрати найменуванні перевізника вказано TOB «Хілдом Логістікс», тоді як фактичне найменування перевізника TOB «Мультитранс».
Поряд із цим, як вбачається із наданих доказів та вірно встановлено судом першої інстанції, організовуючи транспортне перевезення товару з морського порту до місця доставки здійснювалось шляхом залучення до виконання перевезення TOB «Мультитранс», у відповідності до умов договору про транспортно-експедиційні послуги. Наведене підтверджується відповідними печатками у міжнародних товарно-транспортних накладних.
Стосовно посилань митного органу на у наданих прайс-листах необхідних відомостей, суд звертає увагу на те, що прайс-лист не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів та не може бути підставою для коригування митної вартості товарів.
Таким чином, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну і у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових).
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ТОВ «ПЕГАС-СК» подало до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а тому спірні рішення про коригування митної вартості товарів від 10 серпня 2021 року №UA100380/2021/000380/2, №UA100380/2021/000379/2 та №UA100380/2021/000381/2 є протиправними і підлягають скасуванню.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. 
Згідно  з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕГАС-СК" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                     О. О. Беспалов

Суддя                                                                                                                 В. Ю. Ключкович

Суддя                                                                                                       А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 31.01.2023)