ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/1900/21  Номер провадження 22-ц/814/978/23	Головуючий у 1-й інстанції Єрмоленко В.Б.  Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Хіль Л.М.
судді Дряниця Ю.В., Пилипчук Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Жовтневого районного  суду  м. Харкова від 15 липня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1   до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконними рішення поновлення на квартирному обліку,-
в с т а н о в и в:

       У березні 2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення житлово-побутової комісії військової частини № НОМЕР_2 від 28.12.2020 про зняття його з квартирного обліку військової частини та поновити його на квартирному обліку.
В обгрунтування позову вказував, що він з 2004 перебував на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 у загальних списках за № НОМЕР_3 , проходив службу у Збройних Силах України , 05.04.2017 отримав посвідчення учасника бойових дій.
Зазначав, що 17.07.2019 його звільнено у запас за підпунктом «б2 п. 2 ч.5 ( за станом здоров`я) на підставі ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». 
У зв`язку з тим, що він та члени його родини не мають реєстрації у м.Харкові та проживають у смт. Есхар Чугуївського району Харківської області, йому, як він вказує, роз`яснено право на обрання квартирного обліку для поліпшення житлових умов за місцем проживання, а також повідомлено про відсутність підстав для перебування на квартирному обліку військової частини, тому буде прийнято рішення про зняття його з квартирного обліку.
Вважав рішення житлово-побутової комісії таким, що підлягає скасуванню, оскільки ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено право військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надати житло для постійного проживання. Отримати таке житло він може лише за умови перебування на квартирному обліку. 
Також вказував, що він був зареєстрованим за місцезнаходженням військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , тому повинен залишатися на обліку громадян, які потребують поліпшення житловий умов, у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за його бажанням грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення. Також стверджує, що не був запрошений на засідання житлово-побутової комісії.
        Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 липня 2021 року позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконними рішення поновлення на квартирному обліку залишено без задоволення.
Не погодившись з вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі. 
     Ухвалою Харківського  апеляційного  суду  від 20  жовтня  2021  року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою  ОСОБА_1   на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 липня 2021 року. 
10.11.2021 року від військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник військової частини просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року призначено справу до розгляду на 15:00 год 14 квітня 2022 року.
Розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року прийнято до провадження справу та призначено до судового розгляду із повідомленням учасників справи.
        Сторони будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з`явились.
Від апелянта надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. 
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про розгляд апеляційної скарги без участі учасників справи.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04.10.1996 по 17.07.2019 проходив військову службу у Збройних Силах України . 
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 156 від 17.07.2019 припинено ( розірвано) контракт про проходження військової служби та позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення за підпунктом «б» пункту два частини п`ять ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ( за станом здоров`я-на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби. 
Направлено ОСОБА_1 на військовий облік до Чугуївського ОРВК Харківської області. Вислуга років у календарному обчисленні складає 24 роки 03 місяці 14 діб, зарахована на пільгових умовах вислуга років ОСОБА_1 , який брав участь в антитерористичній операції або забезпечення її проведення з 22.09.2016 по 15.12.2016 ( а.с. 12, 41).
З 27 серпня 2004 ОСОБА_1 зі складом сім`ї у кількості чотирьох осіб ( він, його дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 2003 року народження, дочка ОСОБА_4 2016 року народження) перебував на квартирному обліку, як такий, що потребує поліпшення житлових умов. ОСОБА_1 був зареєстрований у трикімнатній квартирі загальною пл. 58 кв.м по АДРЕСА_2 , яка належить матері, разом з сестрою та племінницею. Дружина з сином зареєстровані були в кв. АДРЕСА_3 разом з батьками та братом . Після постановки на квартирний облік ОСОБА_1 був зареєстрований у 2006 за адресою проживання його сім`ї (а.с. 42-48).
Із матеріалів справи вбачається, що 22.02.2008 ОСОБА_1 знявся з реєстрації місця проживання за адресою кв. АДРЕСА_3 і знову зареєструвався 20.06.2008 (а.с.9,56).Згідно свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації житла ДП «Житловик» Кочетовського ДВУ ЖКГ від 28.03.2008 , ОСОБА_2 і син ОСОБА_3 приватизували квартиру загальною площею 48,4 кв.м. по 1/2 частині. Батьки ОСОБА_2 та її брат на той час отримали трикімнатну квартиру у м.Харкові, яку приватизували 18.06.2008 ( а.с.52-55,58).
Позивач не звертався до житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 про внесення змін до його облікової справи та залишався на квартирному обліку у повному складі сім`ї.
У зв`язку з отриманням статусу учасника бойових дій, рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2017 ОСОБА_1 зараховано до списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень за складом сім`ї чотири особи ( а.с. 49-51).
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2020 ОСОБА_1 знято з квартирного обліку у зв`язку з відсутністю підстав щодо перебування на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 , згідно п. 15 розділу П Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затв. постановою Ради Міністрів 11.12.1984 № 470 ( на квартирному обліку підприємства мають право перебувати громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті). ОСОБА_1 та його сім`я не мають реєстрації у м.Харкові, а також дружина ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 забезпечені житлом, а саме мають у приватній власності по 1/2 частини квартири житловою площею 28 кв.м. Результаті проведення інвентаризації облікової справи направлені ОСОБА_1 28.12.2020( а.с.16, 59).
05.10.2020 на адресу проживання ОСОБА_1 направлено лист житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду підстав перебування на квартирному обліку, 16.12.2020-запрошення на засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , що буде відбуватись 28.12.2020 об 11 год. Своїх заперечень або аргументів щодо викладених у листі підстав позивач не надав та на засіданні комісії не був присутнім .Факт отримання інформації комісії ОСОБА_1 не оспорював, надавши копію разом з позовною заявою( а.с. 14-16, 67).
Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив із того, що оскільки дружина позивача та їхній син мають на праві власності квартиру відпали підстави для забезпечення житлом ОСОБА_1 .
Апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині того, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.
Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до положень статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, із цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).
Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.
Стосовно терміну «владні управлінські функції», то зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.
Із огляду на викладене до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою ін шого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Наведене відповідає сталій позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованій у справах №368/561/19 та №712/5476/19 від 29.09.2020, №640/22013/18 від 13.10.2020, №175/1571/15 від 23.11.2021.
Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач, посилаючись на протиправні дії відповідача, просить рішення житлової комісії щодо зняття його з квартирного обліку визнати неправомірним та касувати його, зобов`язати житлову комісію, поновити його на квартирному обліку.
    Отже, у спірних правовідносинах військова частина НОМЕР_4  ІНФОРМАЦІЯ_1 наділена повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.
При цьому слід ураховувати, що для визначення юрисдикції суду у спорі з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим - прийняттям, проходженням або звільненням - виник спір (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №712/5476/19.
Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України у чинній редакції).
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Отже, військова служба є різновидом служби публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців, належать до юрисдикції адміністративних судів.
Позивач, мотивував позов приписами Конституції України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Таким чином, право, яке позивач вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини першої статті 19 КАС України).
Велика Палата Верховного Суду у пункті 82 постанови від 08.06.2022 у справі №362/643/21 дійшла висновку, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.
За таких обставинах у справі, яка розглядається, суд першої інстанції не врахував, що зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він виник щодо можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постановах від 03.09.2022 у справі №362/6167/20, від 19.10.2022 у справі №522/14188/20.
Згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Оскільки суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про можливість розгляду цієї справи за правилами цивільного судочинства, а також враховуючи, що позовні вимоги підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.
За змістом ч.1 ст.256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2,  368 ч.1, 374 ч.1 п.4, 377 ч.2, 255 ч.1 п.1, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
        Апеляційну скаргу ОСОБА_1   - задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 липня 2021 року - скасувати.
        Провадження у справі за позовом  ОСОБА_1  до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконними рішення поновлення на квартирному обліку- закрити.
     Роз`яснити  ОСОБА_1 , що розгляд справи за позовом ОСОБА_1   до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконними рішення поновлення на квартирному обліку - віднесений до юрисдикції адміністративного суду.
Роз`яснити ОСОБА_1 його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Полтавського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Попередити ОСОБА_1 про те, що у разі неподання заяви про направлення справи за встановленою юрисдикцією, після закінчення строку на її подання, матеріали справи будуть повернуті до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 13.02.2023 року

Головуючий суддя                                                                Л.М. Хіль
Судді                                                                                 Ю.В. Дряниця
Л.І. Пилипчук