Постанова
Іменем України 
27 січня 2023 року
м. Київ
справа № 677/805/20
провадження № 61-20859св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Красилівської міської ради Хмельницької області, 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області у складі судді Кускової Т. В. від 20 вересня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду у складі колегії суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П`єнти І. В., від 22 листопада 2021 року, і виходив з наступного.
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Красилівської міської ради Хмельницької області, про виселення з житлового приміщення. 
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 08 серпня 2008 року між 
ПАТ АБ «Укргазбанк»і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір 
№ 3-2008/81/22пвм, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 65 000 доларів США зі сплатою 13,8 % річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 08 серпня 2008 року з ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки, предметом якого є чотирикімнатна квартира 
АДРЕСА_1 . Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 
2009 року у справі № 2-804/09 з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стягнуто у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 69 006, 10 доларів США та 11 991, 96 грн. В рахунок погашення заборгованості за договором звернуто стягнення на предмет іпотеки. Проте при виконанні судового рішення стало відомо про реєстрацію у квартирі місця проживання ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Згоду на їх реєстрацію банк не надавав. 16 грудня 2019 року відповідачам надсилалися письмові вимоги про добровільне виселення та зняття з реєстрації. 
Із урахуванням зазначеного, посилаючись на положення статті 109 Житлового кодексу України, статті 40 Закону України «Про іпотеку», позивач просив позов задовольнити, виселити ОСОБА_7 ,    ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області                               від 20 вересня 2021 року у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що іпотечне майно придбано не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою, а тому виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення неможливе. При зверненні до суду, так і під час розгляду справи в суді не зазначив інше житло, яке має бути надано відповідачам одночасно з виселенням з квартири.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 листопада 2021 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» залишено без задоволення, а рішення Красилівського районного суду Хмельницької області 
від 20 вересня 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при виселенні у судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного житлового приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови у позові про виселення.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала
20 грудня 2021 року ПАТ АБ «Укргазбанк» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Красилівського районного суду Хмельницької області 
від 20 вересня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 22 листопада 2021 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, посилаючись на те, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених 
у постановах Верховного Суду України від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16, від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі                             № 753/12729/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
У касаційній скарзі заявниквказує, що судами при вирішенні спору неправильно застосовано положення частини другої статті 109 ЖК України. При правильному тлумаченні зазначеної норми надання іншого житла ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та неповнолітнім дітям не вимагається, оскільки квартира передана в іпотеку ОСОБА_9 , яка не є позичальником за кредитним договором. 
Заявник вважає, що виходячи зі змісту статті 109 ЖК України та статті 379 ЦК України, у поєднанні із главою 26 ЦК України, виселення без надання іншого житлового приміщення відбувається у тому разі, якщо саме це житлове приміщення було придбане за кредитні кошти, а позичальник і іпотекодавець поєднані в одній особі. Іпотекодавець ОСОБА_5 , яка є власником житла, у цьому житлі не проживає і не зареєстрована, отже виселення відповідачів за таких обставин допускається.
Касаційне провадження у справі відкрито 18 січня 2022 року. Справу передано судді-доповідачу 19 січня 2023 року.
 
У визначений судом строк відзив на касаційну скаргу не надходив
Фактичні обставини справи, встановлені судами
08 серпня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (ПАТ АБ «Укргазбанк») і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3-2008/81/22пвм, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі                              65 000, 00 доларів США. 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 
08 серпня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 про 
АДРЕСА_3 загальною площею 126 кв. м, житловою площею 71,3 кв. м. 
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області 
від 28 жовтня 2009 року у справі № 2-804/09 задоволено позов 
ПАТ АБ «Укргазбанк». Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , 
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 
69 006, 10 доларів США та 11 991, 00 грн. В рахунок погашення цієї заборгованості за договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - належну ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 13 від 02 вересня 2019 року у квартирі АДРЕСА_4 , належній ОСОБА_5 , зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .
Позиція Верховного Суду
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з положеннями пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених                       у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є стаття 109 ЖК України, згідно з частиною першою якої звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частин другої, третьої статті 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Таким чином, частина друга статті 109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту (позики), повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.
Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються із житлового будинку (жилого приміщення) - предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту (позики), забезпеченого іпотекою цього житла.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-2947цс15, яка в подальшому була підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18) на яку зокрема посилався заявник у касаційній скарзі, та є незмінною.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові зазначила й про те, що правовий висновок Верховного Суду України про належне застосування статті 40 Закону України «Про іпотеку» та 
статті 109 ЖК України, викладений у постановах від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16 та від 21 грудня 2016 року у справі  № 6-1731цс16 (на які також посилався заявник у касаційній скарзі), враховує вимоги як вітчизняного, так і міжнародного законодавства про дотримання положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, а також ураховує, що такі обмеження є необхідними в демократичному суспільстві та застосовуються з дотриманням балансу інтересів сторін спірних правовідносин, оскільки наявні інші ефективні способи захисту прав власника.
Згідно з положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки в іпотеку була передана квартира, яка придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів, а тому відсутні підстави для виселення мешканців зі спірної квартири без надання їм іншого постійного житла. Висновки судів відповідають положенням статті 109 ЖК України виселення.
Касаційна скарга не містить обґрунтованих доводів про те, що відповідачі незаконно вселилися у спірне житлоабо мають у власності інше житло, а доводи заявника зводяться до свого власного тлумачення положень                    статті 109 ЖК України та статті 379 ЦК України, яке не відповідає усталеній практиці Верховного Суду при вирішенні подібних спорів.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції прийняті без додержання норм матеріального і процесуального права.
Висновки судів першої та апеляційної інстанцій узгоджуються із висновками Верховного Суду України та Великої Палати Верховного Суду, висловленимиу постановах, на які послався заявник у касаційній скарзі. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення.
Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області 
від 20 вересня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду      від 22 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: | Є. В. Синельников
| С. Ф. Хопта
| В. В. Шипович