КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа №359/13019/21                                                                               Головуючий у І інстанції Журавський В.В.
Провадження №22-ц/824/1195/2023                                                       Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
01 лютого 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
 
судді-доповідача                                      Голуб С.А.,  
суддів:                                                       Писана Т.О., Таргоній Д.О., 
         за участі секретаря судового засідання   Шаламая Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль» на рішення Бориспільського місьрайонного суду Київської області від 24 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про скасування догани, 
В С Т А Н О В И В :
 
У грудні 2021 року позивачка пред`явила в суді названий позов посилаючись на те, що вона працює в ДП МА «Бориспіль» на посаді начальника виробничого відділу служби інформаційних технологій. 
Наказом генерального директора Дубревського О. №11-07/1-1447/п від 19 листопада 2021 року їй була оголошена догана за порушення вимог п.4.3.5 та п.4.4.2 посадової інструкції від 26 березня 2018 року №29-05/2-58. 
Підставою для накладення дисциплінарного стягнення стали матеріали службового розслідування, з якими позивачку не було ознайомлено. Разом з цим, в наказі про оголошення догани не вказано, що конкретно порушила чи не виконала позивач. 
В порушення вимог ч.2 ст.252 КЗпП України та ч.2 ст.41 Закону України «Про професійні спілки та гарантії їх діяльності», ДП МА «Бориспіль» не звертався за отриманням згоди на притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, а ні до цехової профспілкової організації служби інформаційних технологій, ані до самої профспілки. 
Свої посадові обов`язки ОСОБА_1 виконує належним чином, а тому не вважає себе винною у порушенні трудової дисципліни. 
Тому ОСОБА_1 просила визнати недійсним (скасувати) наказ від 19 листопада 2021 року №11-07/1-1447/п «Щодо застосування дисциплінарного стягнення» про оголошення їй догани.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 серпня 2022 року позов задоволено . 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» подало апеляційну скаргу посилаючись на те, що воно не відповідає вимогам законності та обґрунтованості та ухвалено з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно послався на те, що наказ не місить в собі суті дисциплінарного проступку та дати його вчинення. Нормами КЗпП України не встановлено жодних вимог до змісту наказу про застосування до працівника певного виду дисциплінарного стягнення. Приписами ч. 4 ст. 149 КЗпП України визначено лише, що стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Отже, дана норма підлягала застосуванню судом першої інстанції.
Зі змісту наказу від 19 листопада 2021 року №11-07/1-1447/п убачається, що у зв`язку з порушенням вимог п.п. 4.3.5 та 4.4.2 Посадової інструкції начальника виробничого відділу служби інформаційних технологій від 26 березня 2018 року №29-05/2-58, позивачці оголошено догану. Також в даному наказі міститься чітке посилання на підстави його видання - службову записку начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції «Про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності» від 10 листопада 2021 року №41-10- 817 (з додатками). За цих умов, цілісне сприйняття наказу від 19 листопада 2021 року №11-07/1-1447/п та службової записки від 10 листопада 2021 року №41-10-817 (з додатками) дає змогу зрозуміти в чому конкретно полягає порушення позивачкою трудової дисципліни. 
Так, при ознайомленні з вказаним наказом та підставами до нього, позивачка зазначила, що ознайомилась з ним та підставами до нього шляхом прочитання, а також вказала, що не погоджується з доганою. Отже, за наслідками вивчення змісту наказу та підстав до нього, у позивачки склалося розуміння фактичних обставин порушення трудової дисципліни та сформувалось певне ставлення до дисциплінарного стягнення.
Таким чином, внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального права (незастосування норми ч. 4 ст. 149 КЗпП України, яка підлягала застосуванню), суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що зміст оскаржуваного наказу про накладення дисциплінарного стягнення на позивачку не відповідає вимогам трудового законодавства, зважаючи на те, що в ньому, зокрема не міститься вказівки про час вчинення порушення, не зазначені конкретні неправомірні дії чи бездіяльність, які допустила позивач та які складають зміст дисциплінарного проступку.
З посиланням на рішення Верховного Суду в аналогічних справах, відповідач вважає, що суд першої інстанції мав можливість з`ясувати відповідні обставини, зважаючи, що відповідачем долучено до матеріалів справи документ, що слугував підставою оскаржуваного наказу - завірену копію службової записки від 10 листопада 2021 року №41-10-817 (з додатками), яка містить виклад фактичних обставин вчиненого позивачкою дисциплінарного проступку.
Зі змісту мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення убачається, що суд першої інстанції ґрунтував своє рішення на наступних
доказах:
витяг із протоколу засідання профспілкового комітету профспілки ДП МА «Бориспіль» №5 від 28 липня 2022 року (т.3 а.с.65);
витяг з протоколу засідання цехової профспілкової організації СІТ
профспілки ДП МА «Бориспіль» №2 від 04 серпня 2022 року (т.3 а.с.67).
При цьому, відповідач в поданих суду письмових поясненнях від
19 серпня 2022 року № 35-22/1-185 висловлював свої заперечення проти зазначених вище доказів, однак суд на ці заперечення  не звернув уваги і прийняв ці докази до розгляду.
На підставі викладеного в апеляційній скарзі ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
В судовому засіданні представник ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» - Сінькевич В.А. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити. 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Онишко В.М. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працює в ДП МА «Бориспіль» на посаді начальника виробничого відділу служби інформаційних технологій. 
Згідно п.4.3.5 та п.4.4.2 посадової інструкції начальника виробничого відділу служби інформаційних технологій ДП МА «Бориспіль» від 26 березня 2018 року з доповненнями до неї від 10 травня 2019 року (т.3 а.с.9-20) на позивачку покладені наступні посадові обов`язки: своєчасне фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій відповідно до напрямку роботи структурного підрозділу в первинних документах у встановленому на підприємстві порядку, а також своєчасно та сумлінно виконувати заходи з матеріально-технічного забезпечення відділу резервними частинами та комплектуючими, необхідним інструментом, матеріалами, спецодягом, спецвзуттям та іншими засобами індивідуального захисту; контролювати, аналізувати та звітувати про використання матеріально-технічних ресурсів підприємства, пропонувати заходи щодо оптимізації їх використання.
ОСОБА_1 була ознайомлена з посадовою інструкцією, що підтверджується її підписом в аркуші ознайомлення з документом (т.3 а.с.22).
10 листопада 2021 року начальник відділу з питань запобігання та виявлення корупції Коротенко К. склав службову записку №41-10-817 . (т.3 а.с.35-41)
Зі змісту службової записки №41-10-817 вбачається, що було проведено перевірку за фактом звільнення з роботи інженера з кібербезпеки відділу інформаційної безпеки ОСОБА_2 до закінчення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, що знаходились в його підзвіті. За наслідками проведеної перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 , будучи обізнаною, що матеріальні цінності знаходяться у підзвіті матеріально-відповідальної особи ( ОСОБА_2 ), який є працівником іншого структурного підрозділу, що очевидно ускладнює здійснення з боку ОСОБА_1 належного контролю за використанням, обліком і збереженням матеріальних цінностей, в поточний період роботи: в процесі інвентаризації, проведеної у серпні-вересні 2021 року, і аж до моменту звільнення ОСОБА_2 з роботи в ДП МА «Бориспіль» 13 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 не забезпечила передачу матеріальних цінностей у підзвіт іншій матеріально-відповідальній особі в виробничому відділу СІТ та не надала пропозиції щодо здійснення такої передачі в ході інвентаризації, чим порушила посадові обов`язки, визначені п.4.3.5 та п.4.4.2 посадової інструкції начальника виробничого відділу служби інформаційних технологій від 26 березня 2018 року №29-05/2-58.
Наказом генерального директора ДП МА «Бориспіль» Дубревського О. №11-07/1-1447/п від 19 листопада 2021 року ОСОБА_1 була оголошена догана за порушення нею вимог п.п.4.3.5 та 4.4.2 Посадової інструкції начальника виробничого відділу служби інформаційних технологій від 26 березня 2018 року №29-05/2-58 (т.1 а.с.4).
Відповідно до Витягу із протоколу засідання профспілкового комітету профспілки ДП МА «Бориспіль» №5 від 28 липня 2022 року було вирішено не надавати згоду на застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до начальника виробничого відділу СІТ ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що 01 травня 2018 року сплив строк для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. (т.3 а.с.65)
Згідно Витягу з протоколу засідання цехової профспілкової організації СІТ профспілки ДП МА «Бориспіль» №2 від 04 серпня 2022 року також було вирішено не надавати згоду на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани начальника виробничого відділу СІТ ДП МА «Бориспіль» ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що п.4.3.5 та п.4.4.2 посадової інструкції начальника виробничого відділу СІТ від 26 березня 2018 року №29-05/2-58 не передбачають виконання таких функцій, як забезпечення передачі матеріальних цінностей у підзвіт відповідних працівників. Крім цього, факт порушення мав місце 01 листопада 2017 року, тому строк притягнення до дисциплінарної відповідальності сплинув 01 травня 2018 року. Тому адміністрація ДП МА «Бориспіль» порушила строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, встановлений КЗпП України. (т.3 а.с.67)
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зміст оскаржуваного наказу про накладення дисциплінарного стягнення на позивачку не відповідає вимогам трудового законодавства, оскільки в ньому не міститься вказівки про час вчинення порушення, не зазначені конкретні неправомірні дії чи бездіяльність, які допустила позивач та які складають зміст дисциплінарного проступку. Вказана обставина позбавляє суд можливості перевірити чи накладене дисциплінарне стягнення в межах строків, визначених ст.148 КЗпП України.
Суд першої інстанції критично оцінив доводи представника відповідача стосовно того, що підставою для накладення на позивачку дисциплінарного стягнення стали допущені нею порушення у серпні-жовтні 2021 року, які мали триваючий характер. Вказані доводи представника відповідача спростовуються змістом оскаржуваного наказу, в якому відсутня будь-яка вказівка на те, що порушення було триваючим, тобто з якого часу почалося і якщо припинилося, то коли, і за яких обставин.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.
За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення, як догана або звільнення (частина перша статті 147 КЗпП України).
Дисциплінарне стягнення застосовується з дотриманням строків та порядку їх накладення, передбачених статтями 148, 149 КЗпП України.
Зокрема, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
При обранні виду стягнення необхідно врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (частина третя статті 149 КЗпП).
У справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, саме роботодавець повинен довести, що застосування таких заходів стягнення відбулося без порушення законодавства про працю.
Згідно зі статтею 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
При розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи дотримані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо.
Ураховуючи вимоги трудового законодавства та встановлені судом обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в наказі про накладення дисциплінарного стягнення на позивачку у вигляді догани не зазначено, в чому конкретно полягали порушення трудового законодавства, посадових обов`язків або інших підвідомчих нормативних актів з боку позивачки, коли мало місце порушення при виконанні позивачкою повноважень щодо контролю за передачею матеріальних цінностей у підзвіт відповідних працівників .
Відсутність у зазначеному наказі викладення конкретних обставин та фактів порушень трудової дисципліни працівником ОСОБА_1 з визначенням строку таких порушень, позбавляє можливості суд перевірити та дати оцінку обґрунтованості таких фактів та своєчасності притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. 
Висновки суду першої інстанції відповідають правовій позицій викладеній Верховним Судом при розгляді справи № 488/2913/16-ц у постанові від 16 жовтня 2019 року .
В доводах апеляційної скарги відповідач посилається на рішення Верховного Суду, які не є релевантними. 
Так, відповідач, обґрунтовуючи свої доводи, що саме суд має встановити в чому полягає вчинений працівником дисциплінарний проступок і про це немає необхідності зазначати в наказі про накладення дисциплінарного стягнення, послався на постанову Верховного Суду від 15 грудня 2021 року у справі № 490/3827/20. Разом із тим, в постанові Верховного Суду зазначено наступне: « Зі змісту оскаржуваного наказу встановлено обставини вчиненого провідним юрисконсультом ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, який полягав у невиконанні особисто дорученої роботи з підготовки матеріалів щодо дебіторської заборгованості ТОВ «Агро-торгівельна фірма «Агро-Діло» і ТОВ «Прометей-Сервіс» для звернення до суду у встановлені наказом від 20 травня 2020 року №4 строки, що є порушенням обов`язків провідного юрисконсульта, які викладені у підпункті 25 пункту 2.2 посадової інструкції провідного юрисконсульта, затвердженої 19 травня 2020 року. ОСОБА_3 відмовився від надання письмових пояснень щодо невиконання доручення.» 
Тобто у розглянутій Верховним Судом справі судом встановлено, що зміст наказу містить суть дисциплінарного проступку. В даній же справі, оскаржуваний наказ не містить суті дисциплінарного проступку, а лише посилається на порушення працівником пунктів посадової інструкції. Отже вказана постанова не може бути застосована при розгляді даної справи.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростували висновки суду першої інстанції щодо незаконності притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності.
Даючи оцінку доводам сторін, викладеним у апеляційній скарзі та письмових поясненнях, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даній постанові, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому не може бути скасовано з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 263, 367, 369, 374, 375 України, колегія суддів
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» залишити без задоволення. 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду  Київської області від   24  серпня 2022 року в даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
         Повне судове рішення складено 03 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді: