Справа № 348/849/20 
Провадження № 22-ц/4808/70/23 
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Луганської В.М.,
суддів: Максюти І.О.,Мальцевої Є.Є.
за участю секретаря - Працун В.В.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Надвірнянська міська рада Івано-Франківської області
особа, яка не приймала участі у справі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2021 року, ухвалене судом у складі судді Грещук Р.П.,
за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеними вимогами до Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, в обґрунтування яких вказав, що він є сином покійного ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Батько був власником будинковолодіння АДРЕСА_1 , після його смерті до спадкового майна увійшло належне йому на праві власності будинковолодіння АДРЕСА_1 .
Позивач на момент смерті ОСОБА_3 проживав разом з ним і фактично вступив у володіння спадковим майном та після смерті батька він постійно користувався його майном та утримував його.
Позивач зазначив, що він звертався до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька  ОСОБА_3 , однак, в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено в зв`язку з тим, що неможливо встановити коло спадкоємців, оскільки відсутня інформація про те, хто ще із спадкодавцем проживав на момент смерті.
Позивач посилається на те, що інших спадкоємців після смерті батька, які б могли претендувати на спадкове майно і бажали цього, немає.
Просив суд визнати за позивачем право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено. 
Суд визнав за  ОСОБА_1 право власності на спадкове майно: будинковолодіння АДРЕСА_1 і складається з житлового будинку «А», загальною площею 45,3 м.кв., житловою площею 18,6 м.кв., господарських будівель та споруд, а саме: сараю «Б», площею 20,5 м.кв., вбиральні «Г», площею 1,0 м.кв., сараю «Д», площею 15,9 м.кв., колонки питної «№1», площею 9,5 м.п., огорожі «№2», площею 54,8 м.кв.

Не погодившись з вказаним рішенням,  ОСОБА_2 , який не приймав участі у розгляді справи, звернувся до суду з апеляційною скаргою на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв не тільки позивач ОСОБА_1 , а і дочка померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від прийняття спадщини вона не відмовлялася, з 1974 року вона проживала у спірному будинку, про що свідчать записи в будинковій книзі.
17 лютого 1977 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з його двоюрідним дядьком ОСОБА_5 та взяла прізвище ОСОБА_6 , разом вони проживали у зазначеному житловому будинку до смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_5 на час відкриття спадщини на момент смерті ОСОБА_7 проживав з нею, то вважається таким, що прийняв спадщину у виді частини житлового будинку, відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України.
В серпні 2022 року ОСОБА_5 звернувся до нотаріуса Надвірнянського нотаріального округу Шушкевич С.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті дружини. Постановою нотаріуса від 17.08.2022 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не встановлено коло спадкоємців після смерті її батька ОСОБА_3 . Звернутися до суду для визнання права на спадщину ОСОБА_5 не встиг, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Скаржник зазначив, що померлий ОСОБА_5 є його родичем по матері, а саме його мати ОСОБА_8 є двоюрідною сестрою ОСОБА_5 , спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_5 відсутні, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України є спадкоємцем за законом п`ятої черги. 30.09.2022 року ним було подано до приватного нотаріуса Надвірнянського нотаріального округу Шушкевич С.М. заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . Вважає, що оскаржуваним рішенням порушуються його право як спадкоємця після смерті ОСОБА_5 .

       У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 зазначив, що апеляційна скарга не обґрунтована на момент смерті батька з ним проживав тільки позивач, його сестра на момент смерті батька з ними не проживала, а тому спадщину не прийняла. Просить рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі. 

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час судового засідання повідомлені належним чином. 

Представник відповідача Надвірнянської міської ради до судового засідання не з`явився, про місце, дату та час повідомлялись належним чином.
Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З врахуванням положень ч.2 ст.372 ЦПК України, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, місце та час судового засідання.

Заслухавши доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_3  відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого увійшло будинковолодіння  АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_3  позивач проживав разом з ним і фактично вступив у володіння спадковим майном, а також після смерті батька він постійно користувався його майном та утримував його. Постановою приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М. від 16.12.2019 року за № 02-31/1525 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька на домоволодіння АДРЕСА_1 , в зв`язку з неможливістю встановити коло спадкоємці. Суд встановив, що інших спадкоємців не має. Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду позивач ОСОБА_1 зазначив, що він є спадкоємцем після померлого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не має. На момент смерті батька він проживав разом з ним і фактично вступив у володіння спадковим майном.
       Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відносини спадкування регулюються правилами  Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1922 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
       На час відкриття спадщини діяли норми ЦК УРСР 1922 року.
Відповідно до ст.416 ЦК УРСР 1922 року допускається спадкоємство за законом і за заповітом згідно з нижченаведеними статями в межах загальної вартості спадкового майна не більше 10000 золотих карбованців, з вирахуванням всіх боргів померлого.
Статтею 418 вказаного ЦК УРСР було встановлено, що спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені), дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.
Статтею 429 вказаного ЦК зазначено, якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня вжиття заходів охорони не заявить належному суду про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину.
Спадкоємці, відсутні в місці відкриття спадщини, можуть прийняти спадкове майно особисто або через повірених на протязі шести місяців з дня вживання заходів охорони спадкового майна.
Позивач ОСОБА_1 звертався до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 . Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва з підстав відсутності відомостей хто був зареєстрований із померлим на день його смерті для встановлення кола спадкоємців.
Суд встановив, що померлому ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , як особа, яка не була залучена до участі у справі, вважає, що оскаржуваним рішенням суду порушено його права як спадкоємця на вказаний будинок після смерті ОСОБА_5 , який фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_7 , яка є донькою померлого ОСОБА_3 , яка не відмовлялася від спадщини і з 1974 року проживала у спірному будинку. 
До апеляційної скарги додано довідку про заведення спадкової справи №172 за 2022 рік на підставі заяви про прийняття спадщини за законом ОСОБА_2 свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
Також скаржником до апеляційної скарги надано копії будинкової книги для реєстрації громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 . 
З наданої копії будинкової книги вбачається, що у вказаному будинку були зареєстровані ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1974 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 1976 року.
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 є дочкою померлого ОСОБА_3 .
ОСОБА_10 була дружиною померлого ОСОБА_3 .
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 55).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.49).
ОСОБА_7 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.51).
Згідно довідки яка видана КП «Надвірнянський житловик» на день смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно будинкової книги від 05.08.1976 року був зареєстрований чоловік - ОСОБА_5 
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
ОСОБА_5 відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті своєї дружини.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, не звернув увагу на те, що Надвірнянська міська рада є неналежним відповідачем у справі, оскільки прав позивача не порушувала.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку має місце спір щодо спадкового майна за адресою: АДРЕСА_1 , який виник між ОСОБА_1 (на час звернення до суду із позовною заявою) та ОСОБА_5 , який після смерті своє дружини фактично прийняв спадщину, спадкоємцем якого є скаржник ОСОБА_2 .
У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не встановив коло спадкоємців, які мають право на спадщину за законом та прийшов безпідставного висновку про відсутність інших спадкоємців, адже належні докази на підтвердження даної обставини матеріали справи не містять.
При цьому, ОСОБА_5 до участі у справі судом першої інстанції не був залучений. Позивач не звертався до місцевого суду з клопотанням про залучення співвідповідачем до участі його у справі, або заміну неналежного відповідача на належного.
Тоді як апеляційний суд не наділений повноваженнями на стадії апеляційного розгляду здійснювати залучення до участі у справі осіб в якості співвідповідачів. Відповідно, не може надати правову оцінку доказам, які надані до апеляційної скарги ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після ОСОБА_5 .
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ч.3 статтею 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення,якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України,статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи скаржником за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1488, 60 грн, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (а.с.45). Оскільки апеляційна скарга скаржника підлягає задоволенню, то з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмір 1488, 60 грн.
Керуючись статтями 259,367,374,376,382,384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  задовольнити.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ідентифікаційний номер платника податків  НОМЕР_2 , місце реєстрації:  АДРЕСА_2  на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1488, 60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскарженв в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 березня 2023 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: І.О. Максюта

Є.Є. Мальцева