Номер провадження: 33/813/141/23
Номер справи місцевого суду: 522/13022/22 
Головуючий у першій інстанції Іванов В. В. 
Доповідач Калініченко І. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.01.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Калініченка І.С.,
секретаря судового засідання Узун Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Макарова Ігора Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:
Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнено судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок.
Суд встановив, що 04.09.2022 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Jeep Grand Cherokee», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Маршала Говорова, 10/5, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку в присутності двох свідків проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest 7510» за №0437, відповідно до результатів якого у останнього виявлено вміст 0,39% алкоголю. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 А ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Захисник Макаров І.М. в апеляційній скарзі вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою. В обґрунтування доводів зауважує про те, що судом не було досліджено всі обставини справи, зокрема той факт, що ОСОБА_1 перебував в автомобілі, проте не керував ним, оскільки автомобіль стояв без руху, під час складання протоколу не були присутні свідки та поняті, що підтверджується самим протоколом, а також той факт, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження адвокат Макаров І.М. посилається на те, що про час, дату розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 належним чином повідомлений не був. Копію судового рішення представник отримав лише після безпосереднього звернення до суду першої інстанції.
Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП на у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Позиції сторін
Захисник Макаров І.М. та Лютов Д.О. належним чином повідомлені про час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались.
Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до такого висновку.
За матеріалами провадження в судовому засіданні ОСОБА_1 участі не приймав, копію оскаржуваної постанови його адвокат отримав 21.12.2022 після безпосереднього звернення із заявою до суду першої інстанції.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Апеляційний суд виходить з того, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року).
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка керувала транспортним засобом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 1 розд. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015р. (далі - Інструкція), передбачено, що ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з п. 6 і 7 розд. І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться : поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Відповідно до п. 3 розд. І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Вищезазначених правових вимог дотримано як працівниками поліції під час оформлення справи про адміністративне правопорушення, так і судом першої інстанції під час дослідження матеріалів справи та винесення постанови.
Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи і ці обставини об`єктивно з`ясовані судом першої інстанції.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №019719 від 04.09.2022 року, зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, який був підписаний ОСОБА_1 без зауважень та заперечень.
Як убачається зі змісту матеріалів справи, ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки шляхом застосування приладу Драгер, відповідно до якого результат сп`яніння становив 0,39 % проміле. Поліцейськими було проведено відео фіксацію проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, що у відповідності до положень ст.266 КУпАП не передбачає обов`язкового порядку залучення свідків.
Відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейським підтвердив те, що вживав пиво, після чого керував автомобілем.
Також, всупереч доводам апелянта, з відеозапису вбачається, що  ОСОБА_1  не оспорював факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а лише висловив свою незгоду із зупинкою його транспортного засобу, на що поліцейський вказав як на підставу для зупинки – не освітлення номерного знаку у нічну пору доби.
Вказаний факт спростовує доводи апелянта про відсутність доказів факту керування  ОСОБА_1 транспортним засобом.
Крім того, з відеозапису вбачається, що окрім  ОСОБА_1  біля автомобіля нікого не було, автомобіль перебував вночі на проїзній частині, поза межами помешкання  ОСОБА_1 , тому є очевидним, що саме  ОСОБА_1  керував транспортним засобом до моменту його зупинки працівниками поліції.
Отже доводи апелянта про відсутність на відеозаписі моменту зупинки транспортного засобу в даному випадку не є істотним порушенням, оскільки для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому повністю відображена подія вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у справі доказів відсторонення  ОСОБА_1 , від керування транспортним засобом також не є підставою для скасування постанови, оскільки вказана обставина не спростовує факту керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
На підставі вищенаведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення  ОСОБА_1  вимог п.2.9а ПДР, що передбачає адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка.
За вказаного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката Макарова І.М. в інтересах ОСОБА_1 та скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 294, 295 КУпАП, 
постановив:
Апеляційну скаргу захисника Макарова Ігора Михайловича в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2022 стосовно  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.С.Калініченко